Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси

у складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Смарт Фінексперт» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № ПУ-0 від 20.03.2013р. в розмірі 14 174,06 грн., а також понесені судові витрати, посилаючись на те, що відповідач своїх обовязків за кредитним договором не виконує.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в заявленому обсязі за виключенням неврахованих в розрахунку 600 грн. сплаченої відповідачем пені.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнала та вказала, що дійсно брала кредит, але забула про це, а вина позивача полягає в тому, що останній своєчасно про це не нагадав. Також відповідач вказала, що сплатила 1 300 грн., а тому вважає борг погашеним.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані доказив, вививши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між ТОВ «Прайм Інвест Україна» і відповідачем 20.03.2013р. було укладено кредитний договір № ПУ-0 про надання кредиту. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідачка отримала кредит в розмірі 800 грн. (а.с. 6-8, 9), що, зокрема, сторонами не заперечується.

Згідно п. 1.3 Кредитного договору позичальник зобов'язалась сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом. Проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі 2 відсотки від суми наданого кредиту за кожен день користування ним та підлягають сплаті позичальником в день повернення суми кредиту (п. 3.1. цього договору - не пізніше 01.04.2013р.).

Згідно п. 5.1 кредитного договору, у випадку, якщо позичальник у визначений в н. 3.1. цього договору термін не сплатить кредитодавцю суму, достатню для повернення суми кредиту та сплати нарахованих до вказаного терміну процентів, позичальник зобов'язаний з наступного дня після настання передбаченої в п. 3.1. дати остаточного розрахунку за кредитом сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. Згідно п. 5.2 у випадку прострочення позичальником сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів, позичальник додатково до пені передбаченої в п. 5.1. цього договору, сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100 грн.

26.09.2014р. між ТОВ «Прайм Інвест Україна» та ТОВ «Смарт Фінексперт» було укладено договір факторингу № 26/09, відповідно умов якого ТОВ «Прайм Інвест Україна» відступає ТОВ «Смарт Фінексперт» право грошової вимоги до третіх осіб, зокрема, за договором з відповідачем (а.с. 21-25, 49).

Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 20.03.2013р. за № ПУ-0 складає 14 174,06 грн., з яких непогашена сума тіла кредиту складає 800 грн., проценти за користування кредитом 256 грн., пеня 12 432 грн., сума інфляційних втрат 615,53 грн., 3 % річних 70,53 грн. (а.с. 14-15).

Відповідачем, яка є інвалідом 2 групи (а.с. 53), було сплачено за квитанціями від 19.05.2015р. 25.06.2015р. по 300 грн. пені всього 600 грн. (що враховані розрахунком заборгованості), за квитанціями від 19.05.2015р. й від 22.09.2015р. по 100 грн. штрафу, та квитанціями від 21.07.2015р. й 19.08.2015р. пені в сумі відповідно 400 грн. та 100 грн. (а.с. 54-55).

Позивачем вимог про стягнення штрафу позивач не заявляв.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На підставі статі 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) ч.1 ст. 1077 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник за положеннями ч.2 ст. 1082 ЦК України має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ст. 549 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заявленої позивачем суми з відрахуванням 500 грн. сплаченої відповідачем та не врахованої позивачем суми пені.

Але, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Такого висновку дійшов ВСУ в своїй постанові від 03.09.2014р. № 6-100цс14, додатково зазначивши, що установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання (разом із нарахованою індексацією та трьома процентами річних), суд, на відміну від судових рішень, наданих для порівняння, не застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, яка підлягала застосуванню, у звязку з чим, враховуючи таку загальну засаду цивільного судочинства, як справедливість тому суд вважає обґрунтованим позов в частині вимог про стягнення з відповідача 800 грн. заборгованості за кредитом, 256 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 615,53 грн. інфляційних втрат, 70,53 грн. 3 % річних, а пеню суд вважає за необхідне зменшити до 800 грн., а всього стягнути 2 542,06 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як розяснює в своїй постанові Пленум ВССУ від 17.10.2014р. за № 10 „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах в п. 35 зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, у звязку з чим судові витрати мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статями 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт» заборгованість в сумі заборгованість в сумі 2 542,06 грн., яка складається 800 грн. заборгованості за кредитом, 256 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 800 грн. пені, 615,53 грн. інфляційних втрат, 70,53 грн. 3 % річних.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя