АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2251/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1815/К/16 Шестакова З.С.
Категорія № 55 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Митрофанової Л.В.., Михайлів Л.В.,

секретар: Чубіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» ( надалі - ПАТ «НЗТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом по підприємству № 118-к від 28 вересня 2012 року був звільнений з роботи за власним бажанням. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 25 лютого 2014 року , яке набрало чинності, з відповідача на його користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 1 727,84 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 22 479,05 грн. за період з 30 вересня 2-12 року по 05 грудня 2013 р., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

У зв'язку із тим, що вищезазначене рішення суду було виконано лише в порядку виконавчого провадження 05 грудня 2014 року, позивач просив суд стягнути середній заробіток за затримку розрахунку за період по 05 грудня 2014 року в сумі 8 603,16 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду за захистом порушених прав. Стягнуто з ПАТ «НЗТА» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05 грудня 2013 року по 19 травня 2014 року у розмірі 8 603,16 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «НЗТА» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Вважає, що судом не взято до уваги, що на час звернення до суду із позовом у відношенні підприємства відповідача відкрито провадження про банкрутство та призначено ліквідатора, тому справа не підсудна суду загальної юрисдикції.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 05 березня 2009 року працював у ПАТ «НЗТА», наказом № 118-к від 28 вересня 2012 року був звільнений з роботи за власним бажанням з 30 вересня 2012 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенні. Стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 1 727,84 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку за 14 місяців 5 днів (з 01 жовтня 2012 року по 25 лютого 2014 року) в розмірі 22 479,05 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

13 березня 2015 року на виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду від 25 лютого 2014 року видано виконавчі листи (а.с.8,9).

Платіжним дорученням № 3158 від 16 травня 2014 року ПАТ «НЗТА» перерахувало на рахунок Головного управління юстиції у Дніпропетровській області суму 1 727,84 коп. та платіжним дорученням № 3265 від 30 травня 2014 року середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 22 479,05 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн. на виконання рішення суду (а.с.27,28).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на користь ОСОБА_3 за період не охоплений судовим рішенням до часу фактичного розрахунку.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.15 ст. 16 Закону України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII від 14.05.1992р., з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку , передбаченому цим Законом.

Частиною 8 ст.23 цього Закону № 2343-XII ( із змінами та доповненнями) передбачено, що поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Пункт 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", передбачає, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 ГПК справи про банкрутство підвідомчі господарським судам.

Поняття банкрутства, порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом, порядок та умови застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредитора визначаються Законом України від 14 травня 1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За цим Законом банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури (стаття 1 вказаного Закону).

У зв'язку з наведеним вимоги про поновлення строку звернення до боржника щодо його грошових зобов'язань, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, та про зобов'язання включити до переліку кредиторів не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. ".

Як видно з матеріалів справи ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2013 року ( Справа 26/904/229/2013) порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «НЗТА» ( а.с.90-92). Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ПАТ «НЗТА» 03 квітня 2015 року про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні за період з 06 грудня 2013 року по 16 травня 2014 р. у розмірі 8603,16 грн., тобто після порушення провадження про банкрутство відповідача ( а.с.2-3).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2013». Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який згідно ст.1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов'язань ( а.с.90-97).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст.310 ЦПК України передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст.ст.206,207 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищезазначених вимог процесуального законодавства задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 під час перебування відповідача в стадії провадженої справи про банкрутство, тому рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі та роз'ясненню позивачу право звернутися до суду в порядку господарського судочинства за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати , понесені відповідачем , компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Витрати понесені Публічним акціонерним товариством «Нікопольський завод трубопровідної арматури» за розгляд апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді : Л.В. Митрофанова

Л.В. Михайлів