У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсацій за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 9 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим під час розгляду справи позовом, у якому вказував, що до 13 лютого 2009 року працював у відповідача радником відділу бізнес-коучингу Центру коучингу та супроводження Управління розвитку персоналу Департаменту управління персоналом.

Згідно з розпорядженням від 25 грудня 2008 року № 549 «Про впровадження нового продукту та проведення семінарів для співробітників банку» і розпорядженням від 6 січня 2009 року № 3 «Про впровадження нового продукту на площадках продажу» у період з 27 по 30 грудня 2008 року та з 12 по 28 січня 2009 року відповідно він був залучений до проведення семінарів для співробітників банку у регіональних відділеннях банка та направлений у відрядження до м. Запоріжжя; проведення семінарів було заплановано, у тому числі, на неробочі дні.

Наказом № 79-п від 12 лютого 2009 року його звільнено з роботи, однак при звільненні відповідач не провів розрахунку в повному обсязі, оскільки не оплатив роботу у неробочі дні (27 і 28 грудня 2008 року та 17, 18, 24 і 25 січня 2009 року), до виконання якої він спеціально був залучений відповідно до розпоряджень № 549 від 25 грудня 2008 року та № 3 від 6 січня 2009 року.

З урахуванням таких обставин позивач просив стягнути з відповідача грошову компенсацію за роботу у неробочі дні у сумі 1 855,38 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 лютого 2009 року по 6 квітня 2015 року у сумі 238 254,01 грн та 872,02 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 9 липня 2015 року, позов задоволено.

Стягнено з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за роботу у неробочі дні у сумі 1 855,38 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 лютого 2009 року по 6 квітня 2015 року у сумі 238 254,01 грн та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати з березня 2009 року по січень 2015 року у сумі 872,02 грн; всього стягнено 240 981,41 грн без вирахування податків та обов'язкових платежів.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Стрюкової І.О. просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 9 липня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що з 31 серпня 2007 року ОСОБА_3 працював у ПАТ «КБ «Надра» на різних посадах, а 13 лютого 2009 року - звільнений з посади радника відділу бізнес-коучингу Центру коучингу та супроводження Управління розвитку персоналу Департаменту управління персоналом на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Розпорядженням від 25 грудня 2008 року № 549 «Про впровадження нового продукту та проведення семінарів для співробітників банку» передбачено у період з 27 по 30 грудня 2008 року проведення семінарів для співробітників банку по регіональних відділеннях банка Департаментом управління персоналом і Департаментом змін та інновацій роздрібної мережі ВАТ «КБ «Надра».

Пунктом 1 розпорядження зобов'язано начальників МРУ, директорів РУ прийняти співробітників Управління розвитку персоналу та Центру ефективності роботи ребрендових площадок продажу з 27 по 30 грудня 2008 року і направити співробітників на семінари з 27 по 29 грудня 2008 року згідно зі списками.

Розпорядженням від 6 січня 2009 року № 3 «Про впровадження нового продукту на площадках продажу» передбачено у період з 12 по 28 січня 2009 року направлення співробітників тих же Департаментів до регіональних управлінь згідно додатку № 1, а начальників МРУ і директорів РУ зобов'язано прийняти співробітників, метою перебування яких є впровадження продукту «Від тисячі до мільйону один крок» на площадках продажу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з доведеності перебування позивача у відрядженні на підставі зазначених розпоряджень, виконання передбачених ними заходів у визначений період, зокрема, у вихідні дні, тобто вважав доведеним виконання позивачем у Запорізькому регіональному управлінні трудових обов'язків як на виконання розпорядження № 549 від 25 грудня 2008 року протягом 27-30 грудня 2008 року, так і на виконання розпорядження № 3 від 6 січня 2009 року протягом 12-28 січня 2009 року, що включало роботу у неробочі дні.

Також суди дійшли висновку, що відповідач у день звільнення позивача не виплатив компенсацію за роботу у неробочі дні в період відряджень і стягнув її ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 разом із середнім заробітком за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацією втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Таких висновків суди дійшли за результатами оцінки додатків до вказаних розпоряджень, графіків проведення семінарів, відомостей поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку ОСОБА_3 з 1 грудня 2008 року по 1 березня 2009 року і висновку від 20 листопада 2009 року «Про результати розслідування щодо можливого порушення чинного законодавства та встановлених в банку внутрішніх правил з боку звільнених працівників Управління розвитку персоналу Департаменту управління персоналом та інших працівників банку».

Проте ці висновки є передчасними і зробленими з порушенням норм процесуального права.

У п. 1.2 Правил оформлення службових відряджень та обліку витрат на відрядження в системі ПАТ «КБ «Надра» визначено, що службовим відрядженням вважається поїздка працівника банку на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи. Видача авансу на відрядження, звітування про витрачені у відрядженні кошти, відшкодування витрат на відрядження врегульовані як цими Правилами, так і іншими нормативними актами.

Працівники банку можуть відповідно до п. 1.3.1 Правил направлятися у службові відрядження з наступною метою: перевірка роботи структурних підрозділів банку; поїздка з виробничих питань; участь у нарадах, конференціях, отримання та надання інформаційно-консультативних послуг; з метою навчання у виробничих потребах; з інших питань, пов'язаних із діяльністю банку.

Перед направленням у відрядження працівник складає кошторис витрат на відрядження у відповідності до встановлених в банку лімітів витрат; заповнює власну інформацію щодо відрядження, що буде міститись у розпорядженні на відрядження (пункт призначення; строк та мету відрядження; суму коштів до видачі згідно кошторису; форму видачі авансу; реєстраційні дані транспортного засобу; посадову особу, на яку покладаються обов'язки керівника структурного підрозділу); засвідчує розпорядження особистим підписом та подає разом з кошторисом на підпис безпосередньому керівнику та керівнику відповідного структурного підрозділу.

Даних про те, що позивач складав такі документи і подавав їх керівництву, матеріали справи не містять.

У п. 1.1.2 Правил оформлення службових відряджень та обліку витрат на відрядження в системі ПАТ «КБ «Надра» визначено, що питання, не врегульовані даними Правилами, регулюються нормативними актами, переліченими в п. 1.1.1 Правил, зокрема, Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордоном, затвердженою наказом Міністерством фінансів України 13 березня 1998 року № 59.

Так, відповідно до Інструкції у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на працівника, який перебуває у відрядженні, поширюється режим робочого часу того підприємства, до якого він відряджений. Замість днів відпочинку, не використаних за час відрядження, інші дні відпочинку після повернення з відрядження не надаються.

За відрядженим працівником зберігається місце роботи (посада) та середній заробіток за час відрядження, в тому числі й за час перебування в дорозі.

Середній заробіток за час перебування працівника у відрядженні зберігається на всі робочі дні тижня за графіком, установленим за місцем постійної роботи.

У розділі «Режим роботи, тривалість робочого часу та часу відпочинку» колективного договору між Адміністрацією та трудовим колективом ВАТ КБ «Надра» визначено, що для працівників банку встановлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями з початком роботи о 9 год, закінченням - о 18 год з перервою на обід з 13 до 14 год.

Відповідно до статі71 КЗпП України робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

За змістом положень колективного договору між Адміністрацією та трудовим колективом ВАТ КБ «Надра» у системному зв'язку з Правилами оформлення службових відряджень та обліку витрат на відрядження в системі ВАТ КБ «Надра» щодо залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні, таке залучення проводиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

За роботу у неробочі дні адміністрація зобов'язувалася здійснювати оплату праці у подвійному розмірі, що зазначається у наказі, або за бажанням працівника надати йому інший день відпочинку.

Якщо працівник спеціально відряджений для роботи у вихідні дні або святкові й неробочі дні, то компенсація за роботу в ці дні виплачується відповідно до чинного законодавства (п. 4 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордоном).

З урахуванням предмета та підстав позову, у цій справі встановленню підлягає як перебування позивача у відрядженні на підставі вказаних ним розпоряджень, так і виконання роботи у неробочі дні під час цих відряджень.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу, не розмежував доведеність факту перебування позивача у відрядженнях, що є підставою для виплати авансу, і доведеність факту виконання ним трудових обов'язків у неробочі дні, що передбачає відповідну компенсацію наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності сторін цивільного процесу, працівник повинен довести наявність підстав для компенсації за роботу у неробочі дні (виконання працівником трудової функції кожного дня, за який просить виплатити компенсацію), а роботодавець такі підстави повинен спростувати належними і допустимими доказами. Неналежне обліковування роботодавцем робочого часу не звільняє позивача від обов'язку доведення обставин, що входять до предмета доказування, які не визнає роботодавець.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про доведеність залучення ОСОБА_3 до роботи 28 і 29 грудня 2008 року та 17, 18, 24 і 25 січня 2009 року, які були неробочими днями, не вказавши, які докази підтверджують виконання позивачем роботи кожного із зазначених днів, обґрунтував рішення припущеннями, що є порушенням ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, такого недоліку рішення суду першої інстанції апеляційний суд не усунув, що призвело до порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, судами не встановлені, судові рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам ст. ст. 213, 315 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Стрюкової Ірини Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 9 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова М.І.Наумчук