Справа № 350/1703/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2107/2016
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представників апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_6, ОСОБА_7

сільського голови с. Вільхівка - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вільхівська сільська рада, про усунення перешкод у користуванні польовою дорогою, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 06 вересня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з вказаним позовом, вимоги якого уточнила під час розгляду справи, обґрунтувавши тим, що вона є власником земельної ділянки, що знаходиться у с. Вільхівка в урочищі «Перед села», цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. По сусідству з належною їй земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка суміжного землевласника відповідача ОСОБА_5 Між їхніми земельними ділянками проходить польова дорога, проте восени 2014 року відповідач самовільно переорав дорогу та використовує її для вирощування картоплі, через що позивач обмежена в праві проїзду до власної земельної ділянки. В звязку з цим просила зобовязати ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди в користуванні польовою дорогою, заїздом до її земельної ділянки та її обслуговування, що в с. Вільхівка Рожнятівського району в урочищі «Перед села» між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_5 шляхом приведення польової дороги в попередній стан - утрамбувавши її від залишків переораних скиб, а продовження даної польової дороги по вул. Шевченка звільнити від засадженої картоплі та утрамбувати.

Рішенням Рожнятівсього районного суду від 06.09.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи його необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Вказує, що при погодженні технічної документації на її земельну ділянку та земельну ділянку відповідача, Вільхівська сільська рада погодила дану польову дорогу, що відображено в державних актах сторін про право власності на землю. Тому просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Посилається на лист начальника відділу містобудування і архітектури Рожнятівської РДА, відповідно до якого існуюча дорога, яка прилягає до земельної ділянки ОСОБА_5 повинна бути відображена в генеральному плані села. ОСОБА_5 переорав дану польову дорогу два роки тому та садить картоплю і на даний час існує замість польової дороги тільки стежка. Тому існують перешкоди в використанні даної польової дороги та доступу до ділянки позивача для збору урожаю. Просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Представники апелянта апеляційну скаргу підтримали та пояснили що захоплена відповідачем польова дорога повинна бути шириною 4,5 метра, а є тільки шириною 2 м., а у деяких місцях і вужча. Відповідач самовільно зайняв частину польової дороги, посадив картоплю, а сільська рада на дані порушення не реагує. Просять апеляційну скаргу задовольнити.

Представники відповідача та сільський голова вважають апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду законним і обґрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не надала будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування польової дороги до належної їй земельної ділянки, та щодо обовязку відповідача влаштування такої дороги.

Такий висновок суду відповідає вимогам земельного законодавства.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 013677 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,0798 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у с. Вільхівка, Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

Суміжнім землевласником відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 442476 є відповідач, який має у власності земельну ділянку, площею 0,2452 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказувала на те, що у її державному акті з боку земельної ділянки ОСОБА_5 передбачена польова дорога, вказана дорога також позначена на державному акті позивача.

Фактично на даний час між земельними ділянками позивача та відповідача існує пішохідна стежка, земля до стежки з боку земельної ділянки відповідача виорана.

В акті комісії із земельних питань, екології та охорони навколишнього середовища Вільхівської сільської ради від 08.07.2015 року, затвердженого рішенням Вільхівської сільської ради від 10.07.2015 року, зазначено, що між земельними ділянками позивача та відповідача існує дорога, ширину і довжину якої не можна встановити.

Як вбачається з матеріалів справи та показів представника Вільхівської сільської ради, наданих ним в суді першої інстанції та в апеляційній інстанції, відповідач самовільно дорогу не захоплював, більше того польової дороги між суміжними земельними ділянками сторін не існувало.

Приписами статті 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись в приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 39 цього ж Кодексу використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Проте, як вбачається з матеріалів справи генеральний план с. Вільхівка відсутній та знаходиться в процесі виготовлення.

Таким чином, всупереч вимог земельного законодавства ОСОБА_2 не підтверджено існування спірної дороги ні рішенням сільської ради про її встановлення, ні відповідною земельно-технічною документацією.

Посилання позивача, як на належний доказ існування дороги між спірними господарствами на Державні акти сторін є помилковим, оскільки вказані правовстановлюючі документи, можуть підтвердити тільки право цих сторін на відповідні земельні ділянки, а не про наявність дороги, що належить сільській раді.

За відсутності виключних доказів того, що між земельними ділянками сторін існує польова дорога, позовні вимоги про усунення перешкод в її користуванні та фактичної її організації є передчасними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Я.Д. Горблянський

ОСОБА_9

ОСОБА_10