РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зуб Г.А.,

при секретарі Левченко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому з подальшим уточненням просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 45711,49 доларів США (що еквівалентне сумі 616 634,22 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2014р.) та 237 385,43 грн. за кредитним договором; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 45 711,49 доларів США (що еквівалентне сумі 616 634,22 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2014 року) та 237 385 грн. за кредитним договором та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилалась на наступне. 16.07.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 (після укладання шлюбу ОСОБА_3) У.А. був укладений кредитний договір №192/07-Ф від 16.07.2007 року, за яким позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 45 00,00 доларів США на строк до 16.07.2027 року зі сплатою 8% річних. Позивач виконав свої обовязки належним чином та видав відповідачеві ОСОБА_3 вказані кошти. З метою забезпечення виконання зобовязань, взятих за вказаним кредитним договором, було укладено договір поруки №П-192/07-Ф від 16.07.2007 року між ОСОБА_2 та позивачем та договір поруки №П/1-192/07-Ф від 20.03.2009 року між позивачем та ОСОБА_1 16.12.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір №1 про внесення змін до кредитного договору №192/07 від 16.07.2007 року та укладено між ОСОБА_3, позивачем та ОСОБА_2 договір №1 про внесення змін до договору поруки № П-192/07-Ф від 16.07.2007р. Відповідач ОСОБА_3 не здійснює своєчасне повернення сум отриманого кредиту, сплату сум, нарахованих за користування кредитними коштами, процентів та комісії у встановлені кредитним договором та договором про внесення змін до кредитного договору строки. За прострочення повернення кредитних ресурсів, боржник сплачує позивачу пеню з розрахунку 1% від простроченої суми. Таким чином, загальна сума грошових зобовязань за кредитним договором станом на 22.09.2014 року становить 45711,49 доларів США( що еквівалентне сумі 616 634,22 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2014р.) та 237 385,43 грн., з яких строкова заборгованість за кредитом у сумі 37052,65 доларів США (що еквівалентне сумі 499829,13 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2014р.); прострочена заборгованість за кредитом у сумі 4482,18 доларів США (що еквівалентне за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2014р. 60463,26 грн.); строкова заборгованість за процентами у сумі 203,06 доларів США(що еквівалентно 2 739,22 грн.); прострочена заборгованість за процентами у сумі 3973,60 доларів США(що еквівалентно сумі 53602,67 грн.) та пеня за прострочення сплати кредиту у сумі 237 385,43 грн.

Представник позивача до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі до судового засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не сповістили, клопотань про відкладення судового засідання суду не подавали.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не сповістив, надав письмові заперечння, в яких вказує, що порука є припиненою,

оскільки останній платіж за кредитним договором було здійснено 26.10.2010 року, та в порядку погашення заборгованості за даним договором вже було звернуто стягнення на квартиру, яка була предметом іпотеки..

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

16.07.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 192/07-Ф, згідно якого відповідачу ОСОБА_3 надано кредитні ресурси в розмірі 45 000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 8,00 % річних строком до 16.07.2027року.

16.12.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір №1 про внесення змін до кредитного договору №192/07-Ф від 16.07.2007р., відповідно до якого змінені реквізити сторін.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів Позичальник сплачує Банку штраф 100,00 грн. та пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Штраф сплачується боржником при кожному випадку прострочки повернення кредитних ресурсів.Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позивальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Станом на 22.09.2014 року згідно із банківським розрахунком загальна заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором від 16.07.2007р. перед позивачем складає 45711,49 доларів США (що еквівалентне сумі 616 634,22 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2014 року) та 237 385,43 грн. та складається з суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту 37 052,65 доларів США (що еквівалентне за курсом НБУ станом на 22.09.2014р. сумі 499 829,13 грн.), суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 4 482,18 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на 22.09.2014 року сумі 60463,26 грн.), суми строкової заборгованості по відсоткам 203,06 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на 22.09.2014 року сумі 2 739,22 грн.), суми простроченої заборгованості по відсоткам 3973,60 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на 22.09.2014 року сумі 53 602,67 грн.), пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту 237 385,43 грн. Підстав не довіряти розрахунку позивача у суду немає.

Так, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилась та сплати процентів.

В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачем ОСОБА_3 не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки.

21.01.2014 року позивачем надіслано відповідачу ОСОБА_3 повідомлення (вимогу) про виконання порушеного зобовязання в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.01.2015 року, було звернено стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 передано її позивачеві до моменту договору купівлі-продажу, та стягнуто судові витрати з відповідача ОСОБА_3 Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.06.2016 року дане рішення залишено без змін.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 192/07-Ф від 16.07.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № П-192/07-Ф від 16.07.2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязань за вказаним кредитним договором.

16.12.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін №1 до договору поруки №П-192/07-Ф, відповідно до якого змінені реквізити позичальника, а саме змінено прізвище з «Сильченко» на «Рудіч» У.А.

Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 192/07-Ф від 16.07.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № П/1-192/07-Ф від 20.03.2009 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязань за вказаним кредитним договором.

Відповідно до п. 5 вказаних договорів поруки, порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявить вимог до поручителя (за договором поруки №П/1-192/о7-Ф) та протягом шести місяців (за договором поруки №П-192/07-Ф. Порука припиняється по іншим підставам, передбачених діючим законодавством України.

За договорами поруки поручителі поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як встановлено судом, боржник ОСОБА_3 (а відтак і поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_2З.) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами не пізніше 16 липня 2027 року,

сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручителі відповідають перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителів.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається з пункту 3.2 кредитного договору, позичальник зобовязується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 376,40 дол. США. У складі Ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителів.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителів більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців та три роки від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічні висновки містяться в Постанови ВСУ у справі 6-745ц15 від 01.07.2015 року, де зазначено, якщо умовами кредитного договору повернення боргу передбачено періодичними, щомісячними платежами, а тому позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу, а тому суд враховує що припинення поруки у звязку зі спливом шестимісячного строку окремо до кожного періодичного платежу погашення боргу за кредитним договором, що є підставою для визнання поруки припиненою згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Виходячи з приписів ст. 559 ЦК України, з довідки наданої позивачем, останній платіж по зазначеному кредитному договору відповідачем ОСОБА_3 здійснено 26.10.2010 року, а позов надісланий до суду 04.12.2014 року, тобто більше ніж через 6 місяців, то порука відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є припиненою, а тому в позові щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 коштів за вказаним договором слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №192/07-Ф від 16.07.2007 року в сумі 45711,49 доларів США (що еквівалентне сумі 616 634 (шістсот шістнадцять тисяч шістсот тридцять чотири) гривень 22 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2014 року) та

237 385 (двісті тридцять сім тисяч триста вісімдесят пять) гривень 43 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача також стягується сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 554, 559, 629, 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 10; 11; 60; 82; 88; 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_3, і.н. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 192/07-Ф від 16.07.2007 року в сумі 45711,49 доларів США (що еквівалентне сумі 616 634 (шістсот шістнадцять тисяч шістсот тридцять чотири) гривень 22 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2014 року) та 237 385 (двісті тридцять сім тисяч триста вісімдесят пять) гривень 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, і.н. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривень 00 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя