Справа № 450/35/16-ц Провадження № 2/450/604/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.,

при секретарі Зварич С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 028,91 грн., а також судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 09.12.2014 року між сторонами було укладено договір про встановлення ліміту кредитування відповідачу у розмірі 3 161,43 грн. на строк до 09.12.2015 року, процентна ставка 30 % річних. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав повістю, а відповідач не виконав, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, що стало приводом звернення із позовом в суд.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоч про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, від нього на адресу суду повернулась поштова кореспонденція з відміткою «за закінченням терміну зберігання», з чого слідує, що в силу ч.8 ст.76 ЦПК України, адресат відмовився зявитись у поштове відділення одержати судову повістку, проте, особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи вважається належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2014 року між сторонами укладено договір №3924559 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу максимальну суму ліміту кредитування на рахунок №592 у розмірі 20 000,00 грн. терміном на 12 календарних місяців, але не довше події, яка настане раніше події, зазначеної у п.1.5. цього договору.

Відповідно до ч.1-2 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Також у відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.1.16 договору за користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків.

З виписки руху коштів по рахунку №592, на який позичальнику встановлено банком ліміт кредитування, вбачається, що відповідач здійснював використання кредитних коштів.

Згідно п.1.18 договору, відповідач зобовязаний повернути кредитну заборгованість у повному обсязі в терміни, передбачені договором, та/або в останній день дії трудових (цивільно-правових) відносин з організацією, та/або в інших випадках визначених правилами та цим договором.

У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до п.1.30. договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитними правовідносинами відповідач, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної договором, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки, прирівнюється до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за кредитними правовідносинами.

Оскільки позивач свої зобовязання за договором виконав, а відповідач своїх не виконав, у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 30.11.2015 року складає 4 028,91 грн., з яких 3 161,43 грн. неповернута сума кредиту, 323,49 грн. прострочені відсотки, 158,07 грн. нараховані відсотки, 62,92 грн. комісія, 323,00 грн. пеня.

З наведеного вище випливає висновок про те, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 197, 212-215224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 549, 610-612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (МФО 325365, , р/р 290999901) заборгованість за кредитом у розмірі 4 028,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (МФО 325365, , р/р 290999901) судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяОСОБА_2