Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №320/3158/16 Головуючий у 1 інстанції: Сметаніна А.В.
Провадження № 22-ц/778/4259/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору поновленим, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим.

В позові зазначала, що відповідно до розпорядження голови Мелітопольської райдержадміністрації від 24 грудня 2004 року №1213 їй було надано в оренду земельну ділянку із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, площею 19,9995га ріллі для організації та ведення фермерського господарства. 21 січня 2005 року на виконання цього розпорядження було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у ДП «Мелітопольський районний центр державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 03 від 03 лютого 2005 року. Згідно п. 2.1 договору оренди земельної ділянки від 21 січня 2005 року договір укладається на термін 10 років з моменту його державної реєстрації, тобто до 03 лютого 2015 року. Після цього земельна ділянка була передана їй за актом приймання - передачі та вона приступила до її використання. Весь період часу, протягом якого вона орендувала вищевказану земельну ділянку, вона своєчасно та в повному обсязі сплачувала орендну плату, використовувала земельну ділянку тільки за її цільовим призначенням. На виконання умов вищевказаного договору та з метою поновлення його дії, листом від 29 грудня 2014 року, який відповідач отримав 14 січня 2015 року, вона звернулась до відповідача, з листом - повідомленням про поновлення дії договору оренди. Серед інших додатків до листа вона надала проект додаткових угод до договору оренди. Однак на відповідну заяву відповіді їй так і не надійшло, а тому їй не відомо яке рішення з цього приводу відповідачем приймалось. Весь цей час вона продовжує користуватися цією земельною ділянкою за її цільовим призначенням, вчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату на умовах визначених договором та додатковими угодами, виконує інші обовязки покладені на неї договором. Протягом одного місяця після закінчення строку дії договору листа - повідомлення від орендодавця про заперечення у його поновленні їй не направлялось та нею не отримувалось. Таким чином, вона зазначає, що договір оренди земельної ділянки від 21 січня 2005 року, який зареєстровано у ДП «Мелітопольський районний центр державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 03 від 03 лютого 2005 року, для організації та ведення фермерського господарства, підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені відповідним договором, а також просить визнати за нею право користування на вказану земельну ділянку за цим договором, на той самий строк і на тих самих умовах.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки площею 19,9995га ріллі із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, для організації та ведення фермерського господарства, укладений 21 січня 2005 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Визнано за ОСОБА_3 право користування земельною ділянкою площею 19,9995га ріллі із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, для організації та ведення фермерського господарства на підставі поновленого договору оренди земельної ділянки, укладеного 21 січня 2005 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

21 січня 2005 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області та фізичною особою ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, площею 19,9995га ріллі для організації та ведення фермерського господарства. Згідно пункту 2.1 вищевказаного договору договір оренди земельної ділянки укладається на 10 років і набуває чинності з дати його державної реєстрації.

21 січня 2005 року орендодавець Мелітопольська районна державна адміністрація передав, а орендар ОСОБА_3 отримала вищевказану земельну ділянку, що підтверджується актом приймання-передачі за договором оренди від 21 січня 2005 року.

03.02.2005 року вказаний договір було зареєстровано ДП «Мелітопольський районний центр державного земельного кадастру», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі зроблено запис за №3.

На виконання п.1.3 договору, 11 листопада 2005 року було зареєстровано ФГ «Зезуля», що підтверджується копією статуту.

Пунктом 2.2 договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк.

На виконання умов вищевказаного договору та з метою поновлення його дії, листом від 29 грудня 2014 року, який відповідач отримав 14 січня 2015 року, вона звернулась до відповідача, з листом - повідомленням про поновлення дії договору оренди. До листа - повідомлення був доданий проект додаткових угод до договору оренди.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Суд першої інстанції правильно застосував такі норми матеріального права.

Статтю 124 ч. 4 ЗК України, якою передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтю 626 ЦК України, за якою договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 792 ЦК України, ст. 93 ЗК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Обєктом оренди є земельна ділянка.

Пунктом 2.2 вказаного договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, що передбачено ч. 1 ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Позивачем ОСОБА_3 належно виконуються обовязки за договором оренди землі від 21.05.2005 року, продовжується користування виділеною земельною ділянкою до теперішнього часу та відсутній факт направлення позивачу та отримання ним протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди.

Судом першої інстанції належним чином враховано правову позицію, висловлену у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року (справа № 6-3цс15), 18 березня 2015 року (справа № 6-4цс15) та 25 лютого 2015 року (справа № 6-10цс15), що відповідає ст. 360-7 ЦПК України.

А саме, ст. 777 ЦК України закріплене переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску ОСОБА_3 строку звернення до орендодавця з листом-повідомленням про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк не мають свого підтвердження, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір оренди земельної ділянки укладений ОСОБА_3 21.01.2005р. з орендодавцем Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області. Саме до цієї особи у листопаді 2014р. первісно звернулася з листом-повідомленням про поновлення договору оренди позивач, що підтверджується відповіддю Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області від 17.11.2014р. №548/2, яким до відому позивача було доведено, що наразі райдержадміністрація не має повноважень щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, а питання поновлення дії договорів відноситься до повноважень Головного управління Держземагентства у Запорізькій області.

Позовні вимоги обґрунтовано предявлені до Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області, оскільки відповідно до ч.4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» №14 від 03.02.2015 року «Про затвердження положення про територіальні органи Держгеокадастру» затверджено положення про Головне управління Держгеокадастру в області та за п.12 вказаного Положення, Головне Управління Держгеокадастру в області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не взяв до уваги письмову відмову Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 02.02.2015р. в поновленні договору оренди земельної ділянки, не мають свого підтвердження. Аналогічні цим доводам заперечення проти позову відповідач наводив у суді першої інстанції, проте не підтвердив свої заперечення доказами. Відповідачем не надано до матеріалів справи належних доказів ані направлення орендарю відмови, ані отримання орендарем вказаного відповідачем листа. Фактично в апеляційній скарзі відповідач визнає відсутність доказів направлення листа про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки, що підтверджує правильність висновків рішення суду в цій частині.

Виходячи з вимог ст.ст.10,60 ЦПК України щодо здійснення судочинства на засадах змагальності, а також обовязку відповідача доводити свої заперечення належними, допустимими та переконливими доказами, колегія суддів дійшла висновку про неможливість взяти до уваги вищевказані доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення принципу свободи договору та порушення прав власника рішенням суду спростовані під час апеляційного розгляду справи з таких підстав.

При вирішенні даної справи суд першої інстанції обґрунтовано застосував такі норми матеріального права, які регулюють саме правовідносини з оренди земельної ділянки.

Ст. 777 ЦК України закріплює переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк.

Згідно ст. 764 ЦК України передбачено поновлення договору найму, що зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» передбачає саме підстави та умови поновлення договору оренди земельної ділянки.

Викладене свідчить про відсутність порушення принципу свободи договору та прав власника, а тому вказані доводи не спростовують висновки оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги, в яких Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області посилається на рішення господарського суду між іншими сторонами та щодо іншого предмету спору, є неприйнятними, оскільки не відповідають ст.61, ст.360-7 ЦПК України, в яких вказані випадки, коли рішення судів в інших справах має братися до уваги судом, що розглядає справу по суті вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного виконання обовязків орендаря не знайшли свого підтвердження.

Суд першої інстанції досліджував дане питання та встановив ті обставини, що згідно довідок Новгородківської сільської ради та довідок органів ДФС земельна ділянка знаходиться в придатному стані для використання за її цільовим призначенням, господар своєчасно вносить орендну плату, використовує земельні ділянки відповідно до їх цільового призначення, податки нараховані та перераховані повністю по строку, відсутня заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюється органами ДФС.

Доказів щодо неналежного використання ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки не надано ані до суду першої, ані апеляційної інстанції. Бездоказові зауваження з цього питання висловлені відповідачем лише під час виникнення спору у суді, що спростовує такі доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, що суд привласнив собі функції субєкта владних повноважень є неприйнятними, оскільки справа розглянута судом у відповідності до ст.15 ЦПК України, яка визначає компетенцію суду щодо розгляду цивільних справ.

Рішення суду ухвалене у відповідності до ст.1 ЦПК України, яка проголошує, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: