Номер провадження: 22-ц/785/7110/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого Суворова В.О.

суддів Сватаненко В.І.

ОСОБА_2

при секретарі Фабіжевській Т.С.

за участю: представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника ПАТ «Одесаобленерго»-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_5 від 01 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Одесаобленерго», за участю третьої особи ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди ,-

встановила:

29 лютого 2016 року позивач звернувся з вказаним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 18 грудня 2014 року близько 06 год. 30 хвилин керуючи належним йому автомобілі «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 , попав в розриту яму на дорожньому полотні в м. Южному по вул. Гр. ОСОБА_7 будинку 14 в напрямку перехрестя з вул. Приморською на відстані 16 м., яка була вирита Комінтернівським РЕМ ПАТ «Одесаобленерго» під керівництвом працівника відповідача ОСОБА_6, який був відповідальною особою, та керував ремонтними роботами, повязаними з відновлювальним ремонтом електричного кабелю. Згідно з актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці від 18 грудня 2014 року о 06год. 30хв. майстер Комінтернівського РЕМ ОСОБА_6 порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а також не вжив заходів щодо своєчасної заборони обмеження руху при виконанні умов, які загрожують безпеці руху. Під час проведення ремонтних робіт були відсутні дорожні знаки 1.37 «дорожні роботи», 3.21 «вїзд заборонено», чим порушив п.1.5 ПДР. Вказане порушення спричинило пошкодження транспортного засобу, що належить ОСОБА_3

Постановою Южного міського суду Одеської області від 28 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

В результаті ДТП належний позивачу автомобіль НОМЕР_2, отримав пошкодження. Вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля складає 138799,62 грн., що підтверджується звітом № 055/01-15 від 23 січня 2015 року, а також звітом акту прийому передачі виконаних робіт від 23 січня 2015 року та квитанцією №004 до прибуткового касового ордеру від 23 січня 2015 року, відповідно до яких вартість послуги щодо складання звіту складає 1500 грн.

Судова колегія звертає увагу, що позивач звернувся з позовом, який заявив з двох підстав, а саме стягнення матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки (ст. 1187 ЦК України ), а також стягнення суми з підприємства, як роботодавця, на відшкодування шкоди завданої її робітником (1172 ЦК України). Після зясування обґрунтування позову було встановлено, що позивач просить відшкодувати завдану шкоду у порядку ч.1 ст. 1172 ЦК України.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відповідальність за завдану шкоду лежить на органах місцевого самоврядування, як на власникові доріг, який несе відповідальність за їх збереження та експлуатацію.

Рішенням суду першої інстанції від 01 серпня 2016 року в задоволенні позивних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить задовольнити позов у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ( п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судовою колегією встановлено, що у грудні 2014 року сталася аварія високовольтного кабелю в м. Южному по вул. гр. ОСОБА_7 проти кута будинку 14. Для усунення пошкоджень кабелю необхідно було проведення земляних робіт на зазначеній частині автомобільної дороги. З метою отримання дозволу на проведення ремонтних робіт Комінтернівський РЕМ ПАТ «Одессаобленерго» звернулося до Управління архітектурного містобудування міста Южного Одеської області. Відповідно до ордеру №47 представнику Комінтернівського РЕМ майстру РЕМ ОСОБА_6 на території Першого мікрорайону дозволено виконувати роботи по ремонту кабелю 10 Кв к-1 ТП 81.1 проспект Дружби по проспекту Десантників біля магазину «АТБ» площею 8 кв.м. з розкопуванням траншеї довжиною 5 метрів в термін з 17 грудня 2014 року по 24 грудня 2014 року. Відповідно до даного ордеру відповідач погодив виконання даних робіт з відповідними органами (а.с.76).

З положень статті 26 Закону України "Про дорожній рух" випливає, що обмеження або заборона руху автомобільного транспорту можливі лише при виконанні робіт в смузі відведення автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, якщо це загрожує безпечному чи безперебійному руху транспорту і пішоходів, організації, що відповідають за утримання автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, та за умови наявності ордера, який видається відповідним дорожнім органом, а в містах - службою місцевого державного органу виконавчої влади та місцевого самоврядування. У ордері викладаються умови заборони або обмеження руху, порядок інформування про це учасників дорожнього руху, заходи щодо безпеки дорожнього руху і строки проведення робіт.

Згідно з пунктом 7 статті 20 Закону України "Про автомобільні дороги", органи місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів мають право, зокрема, обмежувати або забороняти рух транспортних засобів.

Таким чином, відповідач виконав покладений на нього Законом України "Про дорожній рух" обовязок щодо отримання ордеру для проведення земляних робіт.

17 грудня 2014 року відповідач приступив до робіт щодо ліквідування аварії, у ході яких була викопана траншея в розмірах, обумовлених дозволом. Вказану траншею ОСОБА_6, як відповідальна особа за проведення робіт , огородив біло-красною стрічкою.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Одесаобленерго» робочий час ОСОБА_6, та інших осіб, які виконували роботу, починається о 8 годині ранку, перерва для відпочинку та харчування з 12 год. 12 хв до 13 години, закінчення роботи о 17 годині.

18 грудня 2014 року близько 06 год. 30 хв. ОСОБА_3 управляючи належним йому автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», Д/Н НОМЕР_3, попав в розриту яму на дорожньому полотні в м. Южному по вул. Гр. ОСОБА_7 проти кута будинку 14 в напрямку перехрестя з вул. Приморською на відстані 16 м від автомобіля, в результаті чого автомобіль позивача було пошкоджено, а він отримав тілесні ушкодження. Тобто на час ДТП ОСОБА_6 не був на робочому місці відповідно до графіку роботи.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 28 січня 2015 року ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП, у звязку з тим, що 18 грудня 2014 року о 06.30 год. в м. Южний на вул. Гр.Десанта, 14 ОСОБА_6 порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху на утримання автомобільної дороги, а також не вжив заходів щодо своєчасності заборони обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», Д/Н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, чим порушив п.1.5 ПДР (а.с.58).

Вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля НОМЕР_4, складає 138799,62 грн., що підтверджується звітом № 055/01-15 від 23 січня 2015 року. Відповідно до звіту та акту прийому передачі виконаних робіт від 23 січня 2015 року вартість послуги щодо складання звіту складає 1500 грн. (а.с.9-31).

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що матеріальна шкода була спричинена з вини працівника підприємства, з звязку з чим обовязок на відшкодування шкоди лежить на роботодавці. Вина робітника доведена постановою Южного міського суду Одеської області від 28 січня 2015 року.

Судова колегія не може погодитися з вказаним доводом позивача з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи відповідач не приймав участь при розгляді адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП ані в суді першої , ані в апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. За змістом частини третьої статті 14 ЦПК України, частини третьої статті 61, частини другої статті 223 ЦПК України особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів (пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Дослідивши матеріали по справі, судова колегія встановила, що ОСОБА_6 отримав дозвіл на проведення в смузі відведення автомобільної дороги ремонтних робіт. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про дорожній рух" обмеження або заборона руху автомобільного транспорту в містах у разі проведення аварійних робіт, які проводяться на підставі дозволу, здійснюється службою місцевого державного органу виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. ст. 16, 21 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міста та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за : 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3)розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, обєктів дорожнього сервісу та рекламо носіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що відсутній причинний зв'язок між завданням позивачу матеріальної шкоди та діями відповідача, оскільки у даному конкретному випадку відповідальність за обмеження руху на ділянці, де проводилися ремонтні роботи та встановлення дорожніх знаків, які попереджають про стан дорожнього полотна, лежить на службі місцевого державного органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, яка є відповідною за стан доріг в межах населеного пункту, що виключає матеріальну відповідальність відповідача.

Судова колегія звертає увагу, що суд першої інстанції при розгляді справи пропонував позивачу у відповідності до ст. 10 ч. 4 ЦПК України уточнити коло відповідачів, але уточнення вимог в порядку ст. 33 ЦПК України позивач не надав.

Враховуючи все вищевикладене, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_5 від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

ОСОБА_8

ОСОБА_2