АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2363/16 Справа № 199/8380/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ "УкрСиббанк"звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06.11.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_3 споживчий кредит в розмірі 8 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №0/2 від 06.11.2006 року, відповідно до умов якого вона зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_3 за кредитним договором.

Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 02.07.2013 року виникла заборгованість в розмірі 64 503,67 грн., яку позивач, а також судові витрати просив стягнути з відповідачів солідарно(а.с.1-3).

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2013 рокупозовні вимоги задоволено.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №0 від 06.11.2006 року, що виникла станом на 02.07.2013 року та яка складається із: заборгованості за кредитним договором в розмірі 6432 доларів США, що за курсом НБУ становить 51 410,98 грн., заборгованості за процентами - 1 638,02 доларів США, що еквівалентно 13 092,69 грн., 2 286,38 грн. - пеня за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредитом, а всього в розмірі 64 503,67 грн.

Також суд стягнув з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ "УкрСиббанк"судовий збір в сумі по 333 грн. 95 коп. з кожного (а.с.53-54).

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_2 і звернулась з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.73-76).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати в частині солідарного стягнення з поручителя на користь позивача заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення, відмовивши у задоволенні позовних вимог в цій частині, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.11.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_3 споживчий кредит в розмірі 8 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №0/2 від 06.11.2006 року, відповідно до умов яких він зобов'язувався солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_3 за кредитним договором.

Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 02.07.2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 070,02 доларів США, що за курсом НБУ становить 64 503,67 грн., яка складається з наступного: 6 432,00 доларів США, що еквівалентно - 51 410,98 грн. - заборгованість за кредитом: 1 638,02 доларів США, що еквівалентно 13 092,69 грн. - заборгованість по процентам; 2 286,38 грн. - пеня за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Колегія суддів з таким висновком не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до п.3.2 договору поруки №0/2 від 06.11.2006 року порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по кредитному договору (а.с.19-20).

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Із роз'яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Судом встановлено, що прострочення кредитної заборгованості почалося з грудня 2010 року, проте банк протягом шести місяців вимоги до боржників не направив, позову до суду не пред'явив.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08.10.2014 року №6-128цс14, від 29.01.2014 року №6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя ОСОБА_2 про виконання порушеного зобов'язання боржника ОСОБА_3 щодо повернення кредиту, починаючи з грудня 2010 року протягом наступних шести місяців.

Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише 30.07.2013 року, подавши позовну заяву до суду, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, тому поруку припинено на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині задоволення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк"до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, порушено вимоги матеріального права, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2013 року - скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: