Справа № 583/386/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Плотникова Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 15075,72 грн. за кредитним договором № б/н від 28.07.2008 року. Свої вимоги мотивує тим, що 28.07.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому просить стягнути з нього заборгованість по кредитному договору в сумі 15075,72 грн. та судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник позов визнали та пояснили, що дійсно відповідач отримав кредит в ПАТ КБ «ПриватБанк», однак через скрутне матеріальне становище відповідач не має можливості на даний час сплатити заборгованість за кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання 14.03.2016 р. не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 28.07.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 28.07.2008 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» умови договору виконав та видав ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 28.07.2008 року.

Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

На підставі п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну Тарифів та інших невідємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Згідно п.5.6 Правил користування платіжною карткою, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 5.7 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором.

Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 порушив зобов'язання по погашенню кредиту, передбачені договором від 28.07.2008 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Станом на 31.12.2015 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 15075,72 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом - 1937,57 грн.,

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 9545,75 грн.,

- заборгованість по пені та комісії за користування кредитом - 2639,41 грн.

- штраф (фіксована частина) - 250,000 грн.,

- штраф (процентна складова) - 705,99 грн.

Відповідно до ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (аналогічна позиція виражена в Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 р. у справі № 6-100цс14).

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспіврозмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини тертої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання божником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення неустойки за умови, що розмір нарахованої неустойки значно перевищує розмір збитків.

Судом встановлено, що відповідач перебуває у тяжкому матеріальному стані: він проживає в селі, має на утриманні дружину та п'ятьох неповнолітніх дітей, що підтверджується копією посвідчення багатодітної сім'ї № НОМЕР_2 від 16.11.2010 р., копіями свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_5, довідкою Управління соціального захисту населення Охтирської районної державної адміністрації від 11.03.2016 р. про перебування на обліку сім'ї як малозабезпеченої.

Тяжкий матеріальний стан відповідача суд розцінює як істотну обставину в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК і вважає за можливе зменшити розмір неустойки, нарахованої відповідачу, до 1000,00 грн., оскільки він значно перевищує розмір збитків та суму самого кредиту.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 12480,32 грн., а саме:

- заборгованість за кредитом - 1937,57 грн.,

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 9542,75 грн.,

- заборгованість по пені та комісії за користування кредитом - 1000,00 грн., відмовивши в іншій частині позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 12480,32 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 551, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111 - для погашення заборгованості, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.07.2008 року в розмірі 12480,32 грн. (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень 32 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1378,00 грн. судових витрат.

В іншій частині позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.Б. Плотникова