Номер провадження: 22-ц/785/2672/16
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановила:

22 липня 2015 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб між неюта відповідачем ОСОБА_3, зареєстрований 07 вересня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1349.

В позовній заяві позивачка посилалась на те, що з 07 вересня 2007 року сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Подружнє життя з відповідачем не склалось у зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб, сім'ю та плани на майбутнє. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти, в результаті чого вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги одне до одного.

Позивач обгрунтовувала свої позовні вимоги тим, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини між ними фактично припинені, примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дітей між ними немає, у зв'язку з чим просила їх вимоги задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку.

Справа була розглянута у відсутність відповідача ОСОБА_3 при заочному розгляді справи.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеного заочного рішення частково, в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін, у зв'язку з чим просив неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити на утриманні батька, та визначити їх місце проживання з батьком - ОСОБА_3, іншу частину даного заочного рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що шлюбні відносини між сторонами припинились і їх подальше відновлення є неможливим, у зв'язку з чим шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Також суд вирішив змінити прізвище позивачки ОСОБА_3 на дошлюбне прізвище: ОСОБА_3.

Із таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, а також відповідач ОСОБА_3, який в апеляційному прядку рішення суду в цій частині не оскаржує.

Предметом апеляційного розгляду є питання щодо визначення місця проживання дітей та щодо їх утримання.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга є частково обгрунтованою і підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступні обставини.

Так, при зверненні до суду, позивач ОСОБА_4 не ставила питання щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін і суд не вирішував цього питання, що вбачається із оскаржуваного судового рішення.

З цих підстав, доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд вирішив питання щодо визначення місця проживання дітей, є безпідставними і необгрунтованими.

Разом з тим, в оскаржуваному судовому рішенні суд вказав про те, що неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід залишити на утриманні матері - ОСОБА_4

Проте, судом не було враховано, що таких вимог до суду не заявлялось, що призвело до порушення судом принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачений ст. 11 ЦПК України.

Так, згідно вищевказаної норми процесуального права суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд не мав процесуальних повноважень на вирішення питання щодо утримання неповнолітніх дітей сторін, враховуючи також те, що дане питання не досліджувалось в судовому засіданні.

Крім того, зазначивши в судовому рішенні про те, що діти сторін мають бути залишені на утриманні матері, суд фактично позбавив дітей права на їх утримання від відповідача ОСОБА_3, який є їх батьком, а також позбавив останнього права на утримання своїх дітей, не врахувавши того, що він бажає приймати участь у їх вихованні і утриманні.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу доводів своєї апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, виключивши із його резолютивної частини абзац третій наступного змісту: «Неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на утриманні матері - ОСОБА_4».

В іншій частині рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим його слід залишити без змін.

Що стосується вимог заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з ним та залишення їх на його утриманні, то вони задоволенню не підлягають, оскільки, як було зазначено вище, зазначені питання не були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, таких вимог до суду ніхто не заявляв, а тому колегія суддів позбавлена можливості вирішувати ці питання.

При цьому, колегія суддів виходить із того, що у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2015 року про розірвання шлюбу змінити.

Виключити із резолютивної частини рішення абзац третій наступного змісту: «Неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на утриманні матері - ОСОБА_4».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко