Справа № 307/2509/15-ц
Провадження № 2/307/87/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарях Баник А.А., Герич Є.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради, третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 селищної ради, третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначила, що свідоцтвом про право власності на житло №1295, виданим 20 травня 1999 року представництвом Фонду державного майна Тячівського району згідно розпорядження від 22.12.1995 року №1178, посвідчується, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, дійсно належить на праві власності ОСОБА_4. Технічним паспортом на квартиру стверджується, що квартира АДРЕСА_2 зареєстрована Тячівським РДПТІ на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана в реєстрову книгу за №1783, кн..14. Свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №162986 стверджується, що ОСОБА_4 помер 13.03.2003 року. Після смерті ОСОБА_4 в квартирі залишилися проживати його донька ОСОБА_3 і його внучка ОСОБА_1. Факт перебування ОСОБА_3 в родинних відносинах з ОСОБА_4 стверджується свідоцтвом про народження серії ЯШ №315952. Факт її перебування в родинних відносинах з ОСОБА_3 стверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ №100477 від 07.05.1969 року. Свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №124075 стверджується, що ОСОБА_5 померла 03.01.1995 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №02. На даний час вона бажає переоформити право власності на згадану квартиру за собою. Факт її безперервного проживання в квартирі з 2003 року стверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради від 27.07.2015 року за №1381, актом обстеження від 24.07.2015 року та може бути підтверджений показаннями свідків. Після смерті ОСОБА_5 та власника квартири ОСОБА_4, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався і право власності на квартиру не переоформлялося, що свідчить про відсутність осіб, які б претендували на цю квартиру. Оскільки ніхто не порушив питання про переоформлення права власності на квартиру на себе та не вживав заходів, які б свідчили про те, що він претендує на неї в цілому чи в якійсь її частині, то вважає, що з цього вбачається, що у разі набуття нею права власності на квартиру права інших осіб не порушуються.

Просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_3, України.

Позивачка ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що в квартирі дійсно проживала позивачка ОСОБА_6, про що складено відповідний акт. На продовження розгляду справи в судове засідання не зявився, так як надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила та пояснила, що квартира АДРЕСА_4 належала її батькам, які вже померли. Позивачка ОСОБА_6 є її донькою. До смерті її батько ОСОБА_4 проживав в неї 8 років і вона весь цей час за ним доглядала, а донька ОСОБА_6 проживала в квартирі батька. На продовження розгляду справи в судове засідання не зявилася, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_3, України, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло №1295 від 20.05.1995 року, виданого представництвом Фонду державного майна Тячівського району, технічного паспорту на квартиру (а.с.6, 7).

13 березня 2003 року ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.8).

Також встановлено, що позивачка ОСОБА_6 народилася 28 квітня 1969 року і її батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9 її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.9).

Після одруження 20 липня 1968 року з ОСОБА_10 третя особа ОСОБА_3 змінила прізвище з ОСОБА_5 на Нодь, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с.38).

Відповідно до акту обстеження від 24.07.2015 року, складеного депутатами ОСОБА_2 селищної ради, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2003 року по даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджують мешканці даного округу (а.с.12).

Довідкою виконкому ОСОБА_2 селищної ради від 27.07.2015 року за №1381 також підтверджено факт проживання позивачки ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_5 (а.с.14).

Згідно листа державного нотаріуса від 02.10.2015 року за №1083 після смерті ОСОБА_4, який помер 13.03.2003 року, та який на день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємці спадкодавця із заявами на прийняття спадщини не звертались, спадщина не відкривалася (а.с.65).

Довідкою виконкому ОСОБА_2 селищної ради від 11.01.2016 року за №34 стверджено, що в квартирі АДРЕСА_6 на даний час малолітні, неповнолітні, недієздатні і непрацездатні повнолітні та неповнолітні особи не проживають (а.с.121).

Згідно висновку про вартість обєкта оцінки від 24.07.2015 року встановлено, що оціночна вартість житлової квартири АДРЕСА_4, становить 32033 гривень (а.с.11).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що позивачка ОСОБА_6 вже більше десяти років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, де також до своєї смерті проживав і її дід ОСОБА_4

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 2003 року фактично, безперервно і добросовісно володіє квартирою №11 в будинку №3 по вулиці Ленінградській в смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Згідно до ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України, а згідно до ч. 4 цієї ж статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Водночас відповідно до п. 8. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, правила ст. 344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, оцінивши в сукупності наведені по справі докази, які достовірно вказують на добросовісність заволодіння вказаним нерухомим майном з боку позивачки і відкрите безперервне володіння ним упродовж понад 10 років, орган місцевого самоврядування не заперечує проти визнання права, суд вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 344 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, України, право власності на квартиру АДРЕСА_3, України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : В.І.Бобрушко