АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4894/16 Справа № 206/2351/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на ухвалу судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування розпорядження про звільнення, поновлення на займаній посаді, зобов'язання усунення перешкоди у виконанні посадових обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

25 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, за яким просив суд визнати незаконним (протиправним) розпорядження Дніпропетровського міського голови від 18 квітня 2016 року № 1-18/4-рк «Про звільнення ОСОБА_2.»; скасувати розпорядження Дніпропетровського міського голови від 18 квітня 2016 року № 1-18/4-рк; зобов'язати Дніпропетровського міського голову усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків ОСОБА_2; поновити в займаній посаді начальника КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_2

Того ж дня ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити відповідачу розірвання трудового контракту від 07.07.2014 року із начальником КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_2; зобов'язати відповідача усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків ОСОБА_2; зупинити дії розпорядження міського голови про виконання обов'язків начальника КП «Адміністративно-технічне управління» від 21.04.2016 року № 3-21/4-рк (№8-21/4-рк).

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року постановлено: заяву задовольнити частково; заборонити Дніпропетровській міській раді (Дніпропетровському міському голові, виконуючому обов'язки Дніпропетровського міського голови) розірвання трудового контракту від 07.07.2014 року із начальником КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_2 до вирішення даної цивільної справи; заборонити Дніпропетровській міській раді (Дніпропетровському міському голові, виконуючому обов'язки Дніпропетровського міського голови) на час розгляду справи ухвалювати рішення, видавати розпорядження, накази тощо з приводу призначення начальника (керівника), виконуючого обов'язки чи тимчасово виконуючого обов'язки керівника КП «Адміністративно-технічне управління»; зупинити дію розпорядження міського голови «Про виконання обов'язків начальника КП «Адміністративно-технічне управління» від 21.04.2016 року № 3-21/4-рк (№ 8-21/4-рк); у задоволенні решти вимог заяви відмовити.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська міська рада просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 не з'явився, хоча належним чином сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи. Представник позивача - ОСОБА_3 30 травня 2016 року в 10:35 годин звернулася до апеляційного суду з клопотанням про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з тим, що справа в апеляційному суді призначена на 30 травня 2016 року в 15:55 годин, і станом на дату призначення розгляду справи ані позивач, ані представник позивача не отримали копії апеляційної скарги. У зв'язку із хворобою позивача та неможливістю бути присутньою у засіданні і представника позивача в зв'язку із участю в процесуальних заходах, просила перенести розгляд апеляційної скарги на інший день. Перевіряючи обставини того, що позивачем не отримана копія апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що своєчасно апеляційним судом направлено копію апеляційної скарги позивачу, однак за своїм волевиявленням він не виявив бажання її отримати, оскільки повернувся конверт із зазначенням «за спливом терміну зберігання». Колегія суддів не визнає зазначені причини неявки позивача та представника позивача в судове засідання суду апеляційної інстанції поважними, оскільки відсутні докази неявки їх до суду. З урахуванням положень статті 305 ЦПК України та строків розгляду справи, а також обставин справи, за якими зволікання розгляду справи призведуть до значних порушень законодавства, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності вказаного позивача та його представника. Щодо заявленого клопотання третьої особи у справі про перенесення розгляду апеляційної скарги на інший день в зв'язку із неможливістю бути присутнім в судовому засіданні представника третьої особи, то вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки не зазначено причин неявки до суду вказаної особи та не надано доказів поважності причини, за якою третя особа, яка своєчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Таке забезпечення допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і ці обставини та докази їм повинні бути викладені в заяві про забезпечення позову.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суддя суду першої інстанції виходив з того, що оскільки наслідком розгляду справи може бути як відмова у задоволенні заявлених позовних вимог, так і їх повне чи часткове задоволення, а призначення виконуючого обов'язки керівника чи розірвання трудового контракту з позивачем може унеможливити чи утруднить виконання можливого процесуального рішення суду, суд вважав за необхідне частково задовольнити заяву, що не спричинить порушення чи зупинення роботи підприємства, сприятиме реалізації законних прав позивача за наявності для цього підстав. Разом з тим прохання заяви зобов'язати відповідача усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків начальника КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_2 не конкретизовано, і суд вважав за доцільне частково задовольнити цю вимогу шляхом заборони відповідачеві на час розгляду справи ухвалювати рішення, видавати розпорядження, накази тощо з приводу призначення начальника (керівника), виконуючого обов'язки чи тимчасово виконуючого обов'язки керівника КП «Адміністративно-технічне управління».

Згідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п.4, де вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не зупинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Колегія суддів встановила та це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до позовної заяви, між сторонами виник трудовий спір з приводу визнання незаконним розпорядження міського голови про звільнення позивача, а тому забезпечення позову шляхом заборони розірвання трудового контракту з позивачем є незаконним, оскільки таким чином фактично ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що суперечить вимогам чинного законодавства.

При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні бути фактичним вирішенням справи.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак при постановленні ухвали суд першої інстанції зазначені вимоги закону не врахував та обрав спосіб забезпечення позову, яким фактично вирішив спір. Тобто при вирішенні питання про забезпечення позову судом порушені норми процесуального права.

Згідно п. 2 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням процесуальних норм права, а саме: ч. 3 ст. 152 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення заявлених вимог, у зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року відстрочено Дніпропетровській міській раді сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення, а позивача по справі звільнено від сплати судового збору, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 304, 307, п.2 ч.1 ст.312, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради - задовольнити.

Ухвалу судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року про забезпечення позову - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді З.М. Пономарь

М.Ю. Петешенкова