АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5807/15-ц Номер провадження 22-ц/786/668/16Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Дігтяр Т.В.

за участі позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 січня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

В позовній заяві вказувала, що вона разом з відповідачем володіє житловим будинком з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка 101 а, на правах спільної часткової власності. Посилаючись на те, що вона має намір виділити в самостійний об'єкт нерухомого майна частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належать їй на праві спільної часткової власності, однак, відповідач не бажає здійснити поділ домоволодіння в нотаріальному порядку, просила суд:

- виділити їй в натурі як окремий об'єкт нерухомості, що складає одиницю, без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на 8/25 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння, будинок за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за нею право приватної власності на виділені 8/25 часток житлового будинку літ. А-1 загальною площею 47,6 кв. м, житловою площею - 26,4 кв. м та господарські будівлі та споруди за вищевказаною адресою;

- припинити її право спільної часткової власності на ? частку будівлі житлового будинку літ. А-1 за вказаною адресою;

- встановити порядок користування земельною ділянкою під кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 1894 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до фактичного порядку користування, згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження домоволодіння від 24 вересня 2015 року №72-15, виділивши їй та ОСОБА_4 в користування земельні ділянки площею 992 кв.м - кожному.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та необґрунтоване відхилення як належного та допустимого доказу висновку експертно-технічного дослідження, позивач просила скасувати оскаржуване нею судове рішення та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги до ОСОБА_4 - задовольнити.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 своє пояснення надав ОСОБА_4, в якому, визнаючи апеляційну скаргу обґрунтованою, а викладені в ній факти такими, що відповідають дійсності, просив вказане рішення районного суду м. Полтави - скасувати, позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що кожен зі сторін, як позивач ОСОБА_2, так і відповідач ОСОБА_4 є власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору оренди землі від 18 серпня 2015 року земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 площею 1984 кв. м перебуває у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в оренді.

За нормами ч. ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з наступного.

Так, з висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 24 вересня 2015 року вбачається, що є технічна можливість виділити у самостійний об'єкт нерухомого майна частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2, а також 992 кв. м земельної ділянки, яка знаходиться у її фактичному користуванні.

При цьому судом встановлено, що даний висновок експерта був зроблений за заявою позивача ОСОБА_2 на підставі документів, які нею були надані. В той час, правоустановчі документи на 1/2 частину вказаного домоволодіння, що належить на праві власності відповідачу, експертом не досліджувались та не були враховані при наданні висновку. На вирішення експерта були поставлені питання щодо технічної можливості поділу домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, по ? частині з виділом в самостійні об'єкти нерухомого майна, а також визначення можливих варіантів поділу земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1, по ? частині.

Таким чином зазначене експертне будівельно-технічне дослідження проводилося з метою визначення технічної можливості поділу домоволодіння та виділу в окремий об'єкт 1/2 частини будинку та визначення варіантів поділу земельної ділянки по 1/2 частині.

В той же час, в ході проведення дослідження експертом було встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебуває 8/25 частин будинку, а у ОСОБА_4 - 17/25 частин будинку. При цьому у висновку експерта зазначено, що частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належить позивачеві технічно можливо виділити в самостійний об'єкт нерухомого майна без втрати цільового призначення передбачивши при цьому закріплення земельної ділянки.

Порядок користування земельною ділянкою експертом запропоновано встановити по фактичному користуванню, тобто по 992 кв. м, що складає 1/2 частину від тієї площі, яка вказана в договорі оренди землі.

В свою чергу судом встановлено, що ОСОБА_2, звертаючись до суду з даним позовом, просила встановити порядок користування земельною ділянкою та виділити їй в користування земельну ділянку розміром 992 кв. м, відповідачу також 992 кв. м, виходячи з загального розміру земельної ділянки - 1984 кв. м, як це зазначено в договорі оренди землі.

Проте вказана площа земельної ділянки не узгоджується з матеріалами справи, оскільки згідно договору дарування від 15 вересня 1997 року відповідач прийняв у дар одну другу частину жилого будинку з частиною господарських споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 1874 кв. м.

За вищенаведених обставин, судом вірно встановлено, що висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 24 вересня 2015 року є неповним, оскільки складений на підставі правоустановчих документів, наданих лише позивачем, без урахування документів на частину житлового будинку, належну відповідачу. При цьому вказуючи, що ОСОБА_2 технічно можливо виділити в самостійний об'єкт нерухомого майна частину житлового будинку, експертом не зазначено яку саме частину.

За наведених підстав даний висновок обґрунтовано не взятий судом до уваги як належний доказ при вирішенні даного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що інших доказів сторонами суду не надано, експертиза по даній справі не призначалась, суд дійшов правильного висновку про недоведеність технічної можливості виділення в окремий об'єкт нерухомого майна - 8/25 часток у житловому будинку, якими фактично користується позивач ОСОБА_2 та з цих підстав обґрунтовано відмовив останній у задоволенні її позову.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що визнання позовних вимог відповідачем не є підставою відповідно до норм ч. 4 ст. 174 ЦПК України для задоволення позову в даному випадку.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: