Справа № 317/2868/15-ц
№/п 2/317/107/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.

при секретарі Пономарчук О.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання дачного будинку та дачної ділянки обєктом права спільної сумісної власності, про визнання право власності 1/4 частки від 1/2 частки дачного будинку та дачної ділянки в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання дачного будинку та дачної ділянки обєктом права спільної сумісної власності, про визнання право власності 1/4 частки від 1/2 частки дачного будинку та дачної ділянки в порядку спадкування за законом, зазначивши, що з 1990 р. вона почала проживати з ОСОБА_8 однією сімєю без реєстрації шлюбу в органах РАЦС. Проживали вони у квартирі, належній позивачці, мали взаємні права та обовязки, спільний бюджет, були повязані єдиним побутом. В зазначеній квартирі вони проживали разом з дітьми позивачки, спільних дітей не мали. Відповідачі по справі є дітьми ОСОБА_8 від попередніх шлюбів.

Під час спільного проживання вони придбали за сумісні кошти у 2004 р. дачний будинок з ділянкою № 78 в дачному кооперативі «Алюмінщік 2», який знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район с. Бабурка. Зазначене майно було оформлено на ОСОБА_8

11.07.2015 р. ОСОБА_8 помер, організацією поховання та їх оплату здійснювала позивачка.

Позивачка вважає, що має право на 1/4 частку зазначеного майна, у зв'язку з чим звернулася до суду з позовною заявою в якій просить суд визнати факт проживання однією сімєю її та ОСОБА_8 з 01.01.2004 р., а майно набуте під час сумісного проживання визнати спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_8 проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1990 р. У 2004 р. вони продали у с. Канівському дачу та за ці кошти придбали спірний дачний будинок та ділянку.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засідання підтвердив факт сумісного проживання його батька ОСОБА_8 та ОСОБА_9, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх представник ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з наступних підстав.

ОСОБА_8 є їхнім батьком, який перебував у шлюбі з їхньою матір'ю ОСОБА_11 з 09.12.1983 р. та проживав з ними спільною сімєю.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_11 12.03.2009 р. по день своєї смерті 11.07.2011 р. ОСОБА_8. продовжував проживати разом з ОСОБА_11 та їхніми дітьми у їх спільній квартирі № 98 будинку 9 по вул. 40-річчя перемоги в м. Запоріжжя.

ОСОБА_8 знаходячись в офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 в 2004 р. придбали земельну ділянку № 78 в Садовому товаристві «Алюмінщік-2», тобто вона є обєктом їх сумісної власності.

Третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, вислухавши сторони, свідків, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у звязку з наступним.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Факт смерті ОСОБА_8 підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 331516 виданим 11.07.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний запис № 4900.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_3 однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство, він опікувався її дітьми та онуками, разом святкували всі свята та сумісно обробляли земельну ділянку № 78 в Садовому товаристві «Алюмінщік-2». Свідки пояснили, що ОСОБА_8 проживав разом з ОСОБА_3 до дня своєї смерті, поховання здійснювалося з місця проживання ОСОБА_3, організацією поховань займалась також ОСОБА_3

Даний факт підтверджується квитанцією та договором на організацію та проведення поховання ОСОБА_8 від 11.07.2015 р., відповідно до якої замовником заказу на організацію та проведення поховання зазначена ОСОБА_3, нею і сплачено ритуальні послуги на померлого ОСОБА_8 в розмірі 8 515,00 грн.

Окрім того, факт сумісного проживання ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_8 підтверджується довідкою № 6939, виданої 23.11.2015 р. Центром обслуговування абонентів № 7 відповідно до якої, ОСОБА_8 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з травня 1990 р. по день смерті сумісно з цивільною дружиною ОСОБА_3, однак зареєстрований за зазначеною адресою не був.

Зазначена довідка видана на підставі акту обстеження від 20.11.2015 р. складаного комісією Центру обслуговування абонентів № 7, відповідно до якого ОСОБА_8 проживав за зазначеною адресою разом з ОСОБА_3 з травня 1990 р. по день смерті.

Суд не приймає до уваги довідку № 1732 надану Центром обслуговування абонентів № 11 з місця реєстрації ОСОБА_8 та показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які в судовому засіданні зазначали, що ОСОБА_8 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2. тому як з їх пояснень вбачається, що ОСОБА_8 більшу частину часу проживав на дачі, періодично зявлявся в квартирі АДРЕСА_3, привозив овочі та фрукти, однак цей факт і не оспорюється з боку позивача, тому як ОСОБА_3 пояснила, що померлий ОСОБА_8 спілкувався зі своїми дітьми, допомагав їм матеріально та привозив продукти харчування. Окрім того, як ОСОБА_3 так і опитані з її боку свідки пояснили, що ОСОБА_8 був мисливцем, на його ім'я була зареєстрована вогнепальна зброя, яка зберігалась в сейфі за місцем його реєстрації, тому він часто приходив до дому за зброєю, цей факт також підтверджується і наданими відповідачами довідками з Комунарівського РВ (а.с. 77). При цьому свідки з боку відповідачів не змогли пояснити чому поховання ОСОБА_8 здійснювалося з місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, оцінивши усі докази у сукупності, заслухавши пояснення свідків, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_8 з ОСОБА_3 Однак у звязку з тим, що до 12.03.2009 р. ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11, встановлення факту проживання можливе з 13.03.2009 р.

Що стосується вимог про визнання дачного будинку та дачної ділянки обєктом права спільної сумісної власності, про визнання право власності 1/4 частки від 1/2 частки дачного будинку та дачної ділянки в порядку спадкування за законом, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в позовній заяві в 2004 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 за сумісні кошти під час спільного проживання придбано дачний будинок з ділянкою № 78 в дачному кооперативі «Алюмінщік-2», який знаходиться за адресою: Запорізька область Запорізький район с. Бабурка.

Факт придбання зазначеного майна підтверджується довідкою наданою в.о. голови СТ «Алюмінщік-2» від 14.10.2015 р., відповідно до якої ОСОБА_8 придбав земельну ділянку № 78 у 2004 р. на якій знаходився одноповерховий капітальний будинок та з цього часу став членом садівничого товариства.

Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_8 відповідно до Державного акту серія ЯЕ № 281802 виданого 26.09.2008 р., тобто в період перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11

На запит суду Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_20 надано копію спадкової справи № 28/2015 відкриту після смерті ОСОБА_8, померлого 11.07.2015 р. з якої вбачається, що відповідачі по справі та колишня дружина померлого ОСОБА_11 прийняли спадщину належним чином, інших спадкоємців немає.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ЖС № 292574 ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_11 з 09.12.1983 р., про що в книзі реєстрації зроблено відповідний запис № 1100 та 12.03.2009 р. шлюб між ними розірвано про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-ЖС № 057415.

Обґрунтовуючи свою позицію вимогами ст. 60, 74 СК позивачка просить суд встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 11.07.2015 року й, водночас, визнати зазначене майно у позові спільною сумісною власністю подружжя та визнати 1/4 частку за нею.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Дослідження указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї, а також наявність усталенних відносин.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно зі ст.57,58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

В такому разі, позивачка мала надати суду належні та допустимі докази не тільки спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу, а і ведення спільного господарства та те, що вона брала участь у придбанні спірного майна внаслідок спільної праці сторін та трудової участі.

Однак, доказів про спільне зібрання коштів, розмір внеску кожного у придбанні майна, позивачкою не надано.

На підтвердження заявлених вимог позивачка лише надала інформаційну довідку про ринкову вартість спірної нерухомості, фотознімки (а.с.13-16).

Втім, надані докази не підтверджують, що спірна нерухомість була придбана за сумісні кошти.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, в частині визнання права власності на спірну нерухомість не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 60, 74 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 197, 212-215, 256 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити юридичний факт проживання ОСОБА_21 та ОСОБА_8 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 13.03.2009 р. по 11.07.2015р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя Яркіна С.В.