Справа № 444/1841/16-ц
Провадження № 2/444/927/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

30 вересня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

при секретарі Гербут Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третьої особи: Жовківської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право власності на будівлі недійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом про визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги, мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_1- ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки, ОСОБА_5

Після смерті батька позивачки ОСОБА_1 залишилося наступне спадкове майно : 1/2 частина житлового будинку в с.Блищиводи Жовківського району Львівської області на підставі договору купівлі- продажу будинку в с.Блищиводи від 04.05.1988 року.

Батько позивачки заповіту щодо розпорядження належним йому майном на випадок смерті не залишив.

Після смерті батька залишилося 2-є спадкоємців, вона та її брат ОСОБА_6.

Вони з братом звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Однак через конфлікт з братом вона так і не закінчила оформляти документи.

Брат позивачки також не отримав свідоцтва про право на спадщину після смерті батька та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

В червні 2016 року вона повторно звернулася до нотаріуса з проханням закінчення оформлення спадщини, оскільки дружина її брата на спадщину після його смерті не претендує жодних заяв не подавала до нотаріальної контори, а єдиним спадковим майном мого брата є частка у згаданому будинку.

Однак нотаріус наголосила позивачу на тому, що її батьку належав весь будинок на підставі свідоцтва про право власності на будівлі від 14.04.1997р. виданого на підставі рішення виконавчого комітету Зіболківської сільської ради від 13.03.1997 р. №1.

Нотаріус в усній формі Позивачу пояснила, що якщо вона незгідна з даним свідоцтвом то повинна його оскаржити в судовому порядку.

Про дану обставину вона розповіла своєму чоловіку позивачу ОСОБА_2, який виступав також стороною у згаданому вище договорі.

Відповідно до умов договору ОСОБА_4 та ОСОБА_2 купили одноповерховий дерев»яний жилий будинок, що складається з шести кімнат жилою площею 100 кв.м. , що знаходиться с. Блищиводи в рівних частинах та сплатили 4916,00 карбованців 14.05.1986 р. по квитанції СР № 886802.Даний договір ніким не оскаржувався та є чинним.

Позивач ОСОБА_1 зверталася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус її відмовила у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом.

ОСОБА_4 також належала земельна ділянка площею 0, 5900 га. для ведення селянського господарства на підставі державного акту на право власності на землю від 24.03.1997 р. та позивачці відомо , що ця земельна ділянка за цільовим призначенням є земельним паєм. Вона звернулася до Зіболківської сільської ради , щоб їй виправили цільове призначення однак їй було відмовлено, так як при такому цільовому призначенні земельної ділянки в державному акті вона не має можливості виготовити кадастровий номер на дану ділянку та прийняти спадщину в нотаріальній конторі. А тому, просять задоволити позов.

Позивачі в судове засідання не прибули, однак на адресу суду подали письмові заяви, якими позовні вимоги підтримали та просили суд позов задоволити та справу розглядати за їх відсутності та на підставі поданих до суду доказів.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені.

Однак, відповідачем Зіболківською сільською радою та третьою особою Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачки та розгляд справи у відсутності їх представників.

А тому , судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог.

Відповідно до ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Із свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 09.06.1987 року вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

З свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 14.09.2001 року вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 10.12.2003 року вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

З свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 02.09.1957 року вбачається, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Свідоцтвом про одруження від 16.05.1981 р. НОМЕР_5 актовий запис 37 підтверджується, що ОСОБА_1 змінила дошлюбне прізвище на «ОСОБА_1» у зв»язку з одруженням .

Як вбачається із довідки Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 16.06.2016 року №893 , що ОСОБА_1 проживала разом із матір»ю ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_4 до дня їх смерті в АДРЕСА_1 , і вели спільне господарство.

З пояснень позивача ОСОБА_1 вбачається, що остання в червні 2016 року повторно звернулася до нотаріуса з проханням закінчення оформлення спадщини, оскільки дружина її брата на спадщину після його смерті не претендує жодних заяв не подавала до нотаріальної контори, а єдиним спадковим майном мого брата є частка у згаданому будинку.

Однак нотаріус наголосила на тому, що батьку позивача ОСОБА_4 належав весь будинок на підставі свідоцтва про право власності на будівлі від 14.04.1997р. виданого на підставі рішення виконавчого комітету Зіболківської сільської ради від 13.03.1997р. №1.

Разом з тим, відповідно до договору купівлі-продажу будинку в с. Блищиводи від 04.05.1988р. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 купили одноповерховий дерев»яний жилий будинок, що складається з шести кімнат жилою площею 100 кв.м.що знаходиться с. Блищиводи в рівних частинах та сплатили 4916,00 карбованців 14.05.1986р. по квитанції СР № 886802.

Про дану обставину позивач розповіла своєму чоловіку, який виступав також стороною у згаданому вище договорі.

Даний договір ніким не оскаржувався та є чинним.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності невстановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12. 1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам слід мати на увазі, що судовий захист приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно.

Суд приходить до висновку, що Зіболківською сільською радою згадане вище свідоцтво видано безпідставно та незаконно та таке позбавило ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зокрема ст.30 органи місцевого самоврядування здійснювали облік нерухомого майна а відповідно до порядку реєстрації нерухомого майна видавали рішення про право власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що у ОСОБА_2 так і в ОСОБА_4 таке право власності виникло на підставі договору.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

ОСОБА_4 також належала земельна ділянка площею 0,5900 га. для ведення селянського господарства на підставі державного акту на право власності на землю від 24.03.1997 р., акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ЛВ №122.

З пояснень позивача вбачається що, ОСОБА_1 точно відомо, що ця земельна ділянка за її цільовим призначенням є земельним паєм.

Позивач звернулася до Зіболківської сільської ради, щоб їй виправили цільове призначення даної земельної ділянки, однак їй було відмовлено, що стверджується довідкою Зіболківської сільської ради від 21.06.2016 р. № 906.

При такому цільовому призначенні земельної ділянки в державному акті позивач не має можливості виготовити кадастровий номер на дану ділянку та прийняти спадщину в нотаріальній конторі.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст.529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР при відсутності першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі коли всі спадкоємців першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід і бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) інші черги відсутні.

З 01.01.2004 року вступив в дію Цивільний кодекс України відповідно до п.4-5 Прикінцевих та перехідних положень якого цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року допускається виправлення технічних чи орфографічних помилок.

В даному випадку допущено помилку в цільовому призначенні земельної ділянки а тому таку виправити є неможливо.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади на підставі переглянути рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Оскільки, ОСОБА_4 помер, а Зіболківська сільська рада не має можливості вирішити спірне питання виникла необхідність звернутися за захистом своїх інтересів у суді.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.10,57, 60,88, 208, 209 ч.3, 212-215,218,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити .

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на будівлі від 14.04.1997 року видане на підставі рішення виконавчого комітету Зіболківської сільської ради від 13.03.1997 року №1 зареєстроване в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації за №78 від 17.04.1997 року

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , за адресою АДРЕСА_1 , Жовківського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , за адресою АДРЕСА_1 , Жовківського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0,5900 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зіболківської сільської ради Жовківського раону Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Мартинишин Я. М.