Справа № 442/6348/16-ц
Провадження № 6/442/163/2016
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамар О.В.

при секретарі Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі подання старшого державного виконавця, погодженого з начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

встановив:

Державний виконавець про звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться постанова №2981/20909/15 від 18.12.2015 року Львівської митниці ДФС про стягнення з ОСОБА_1 8500 грн. штрафу. 13.07.2016 року було вікрито виконавче провадження. Боржником добровільно вимоги виконавчого документу не виконуються.

Державний виконавець на розгляд подання не з'явився, попередньо подавши до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Встановлено, що на виконанні у Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться постанова №2981/20909/15 від 18.12.2015 року Львівської митниці ДФС про стягнення з ОСОБА_1 8500 грн. штрафу. 13.07.2016 року було вікрито виконавче провадження.

Станом на 18.08.2016 року заборгованість на користь Львівської митниці ДФС не погашенп, заходів щодо її погашення боржником не вжито.

Згідно п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязання.

Відповідно до Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного суду України від 01.02.2013 року ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що державним виконавцем не представлено суду доказів, які б давали підстави вважати, що боржник свідомо не виконував та ухилявся від належних до виконання зобовязань, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 217, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця, погодженого з начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Крамар О.В.