Справа № 135/1538/16-ц
Провадження № 2/135/282/16
03.10.2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнко О.М.,
при секретарі Паладій В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача в судове засідання не зявився. Згідно позовної заяви просив розглянути справу без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового розгляду справи був оповіщений належним чином, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було направлене за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив.
Враховуючи викладене, судом ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних та доказів, згідно з положеннями ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до змісту ст.ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором.
Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Судом встановлено, що банк виконав свої зобовязання за договором кредиту, що підтверджується, зокрема, заявою на видачу готівки № ав/9428248 від 20.08.2008 року, меморіальним ордером №ав/9434972 від 20.08.2008 року, заявою на переказ готівки № ав/9428249 від 20.08.2008 року, квитанцією № ав/9428244 від 20.08.2008 року, а також квитанцією про здійснення валютно-обмінної операції № ав/9428244 від 20.08.2008 року (а.с. 8, 9).
Відповідно до п. 4.1 договору кредиту у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.
Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
Таким чином у порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 забовязання за вказаним договором не виконав порушив умови договору, внаслідок чого, виникла заборгованість за кредитним договором.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності обчислення, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Така позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 року по справі № 6-1752цс15, і згідно положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, судом встановлено, що він є частково обґрунтованим та правильним.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Згідно правових позицій Верховного Суду України, суд може стягнути заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.
Разом з тим, позивач просив стягнути заборгованість за кредитом, визначивши еквівалент у національній валюті гривні, який визначено за офіційним курсом НБУ відповідної валюти на день формування заборгованості.
Така вимога, на думку суду, відповідає положенням ст. 533 ЦК України, та є правом позивача, а суд не може сам вийти за межі позовних вимог.
Відповідно до змісту п. 4.4 договору кредиту, нарахування пені за невиконання зобовязань по поверненню кредиту та процентів, припиняється через один рік від дня, коли будь-яке з таких зобовязань мало бути виконане.
Нарахування пені згідно п. 4.1 договору кредиту здійснюється за кожен день прострочення. Тобто таке зобовязання щодо кожної конкретної суми, нарахованої за день, виникає кожного дня.
Відтак, виходячи з вимог п. 4.4 договору кредиту, та того, що позивачем позов до суду предявлено 06.09.2016 року, пеня має обраховуватись за останній рік до предявлення позову, тобто починаючи з 06.09.2015 року.
Разом з тим, із доданого розрахунку видно, що заборгованість за пенею розрахована починаючи з 15.06.2015 року.
Відтак, суд вважає, що розрахунок заборгованості за пенею є частково обгрунтований, а саме в частині починаючи з 06.09.2015 року. Згідно математичного розрахунку, проведеного на підставі наданого позивачем розрахунку пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, судом встановлено, що починаючи з 06.09.2015 року розмір пені в доларах США мав становити сукупно: за несвоєчасне погашення кредиту 8209,64 дол. США, за відсотками 5416,61 дол. США.
Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України).
Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.
Таким чином, пеня має стягуватись за судовим рішенням лише у національній валюті України - гривні. Такий висновок суду відповідає практиці Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеній, зокрема, в ухвалах від 01.06.2016 року по справі № 175/3519/14-ц, від 06.07.2016 року по справі № 607/3596/15ц.
Крім того, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року у справі № 6-100 цс 14.
Враховуючи викладене, суд вважає, що по даній справі негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання є значно меншими за розмір нарахованої згідно умов договору пені (оскільки кредит надавався в іноземній валюті, яка зміцнилась порівняно з національною валютою, що вже саме по собі свідчить про зменшення ризиків та збитку позивача). При цьому суд враховує, що відповідач частково виконував умови договору та сплачував кошти за кредитом. Тому з урахуванням обставин справи, а також тривалого періоду, що минув від дати коли повністю мало бути виконано основне зобовязання (19.08.2015 року) та непредявлення позивачем вимоги одразу після закінчення вказаного строку, ненадання позивачем розрахунку розміру збитків, заподіяних невиконанням умов договору, суд вважає, що розмір пені, який зазначений в розрахунку заборгованості станом на 16.06.2016 року, підлягає зменшенню.
Сукупний розмір пені, нарахований за несвоєчасну сплату позичальником тіла кредиту та відсотків, який підлягає стягненню, виходячи із засад добросовісності, розумності та справедливості, конкретних обставин справи, на думку суду, має становити 149325 грн., що є достатнім для забезпечення задоволення інтересів позивача несвоєчасним виконанням зобовязання.
Офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України станом на 16.06.2016 року становив 24,887642 грн. за 1 долар США.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 549, 550, 610, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
- 149325 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії з додержанням вимог ст. 229 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: