АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М.., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника заявників ОСОБА_4,

представника

заінтересованої особи ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року про часткове задоволення заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_8, Відділ державної виконавчої служби Червоноградськаго міського управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено частково: визнано виконавчий лист № 755/27864/13-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 20.11.2014 про солідарне стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором на суму 1 676 145,83 грн та третейського збору 17 161,46 грн таким, що не підлягає виконанню. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2014 Дніпровським районним судом м. Києва видані виконавчі листи на примусове виконання рішення третейського суду від 10.04.2013 про стягнення заборгованості за кредитним договором і третейського збору та окремо видано виконавчі листи (судові накази) про стягнення з боржників (ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7.) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судового збору за подання заяви про видачу виконавчого листа по 76,47 грн з кожного.

Виходячи з того, що боржник за кредитним договором, який укладено між банком та позичальником, є споживачем послуг банку, кредит надавався в іноземній валюті, у зв'язку з чим спір щодо стягнення заборгованості за кредитом третейському суду в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» не підвідомчий з огляду на те, що рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків ухвалено 10.04.2013, після внесення змін до вказаного Закону, - суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви в частині визнання виконавчих листів щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7, виданих на підставі рішення третейського суду, такими, що не підлягає виконанню, а в частині задоволення заяв щодо виконавчих листів про стягнення судового збору в силу положень ст. 88 ЦПК України відмовив.

В апеляційних скаргах представник ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року та постановити нові про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник банку просив задовольнити апеляційні скарги з наведених у них доводах. Представник заявників просив відхилити апеляційні скарги та залишити ухвали суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвал в межах доводів апеляційних скарг та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, виходив із того, що даний спір не підвідомчий Третейському суду, оскільки боржник за кредитним договором є споживачем послуг та кредит надавався в іноземній валют. Проте, з таким висновком суду не можна погодитися у повному облсязі з огляду на таке.

Частиною 4 статті 369 ЦПК України передбачено, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Задовольняючи заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_6, суд першої інстанції не зазначив, з яких саме передбачених ст. 369 ЦПК України підстав вважав виконавчі листи №755/27864/13-ц такими, що не підлягають виконанню.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в обґрунтування своїх вимог за заявами посилались на непідвідомчість Третейському суду розглянутої ним справи щодо захисту прав споживача та що кредит видавався в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 389-10 ЦПК України непідвідомчість справи третейського суду є підставою для відмові у видачі виконавчого листа.

Мотивів, з яких виходив суд першої інстанції, вважаючи, що зазначені обставини є підставою вважати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, оскаржувані ухвали не містять.

Разом з тим, відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Рішення третейського суду, на виконання якого Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи у даній справі, в установленому порядку не скасоване, а право ПАТ «Укрсоцбанк» на стягнення з поручителів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заборгованості було реалізоване кредитором у визначений Законом України «Про третейські суди» та ЦПК України порядок та строки.

Дійсно, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 ст. 6 Закону доповнено пунктом 14 - Закон №2983-VI від 03.02.2011), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання цього договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону № 1701-IV, незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку. Отже, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів» (Постанова Верховного суду України у справі №6-2630цс15 від 03.02.2016).

Як вбачається з матеріалів справи, за договором кредиту №606/33-039 від 25 квітня 2007 року ОСОБА_8 є позичальником, а ПАТ «Укрсоцбанк» кредитором; відповідно до договорів поруки №606/33-022 від 25 квітня 2007 року (том 1 ас 24-26) та №606/33-21 від 25 квітня 2007 року (том 1 ас 27-28) ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є поручителями виконання зобов'язань ОСОБА_8 за договором кредиту.

Задовольняючи заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_6, суд першої інстанції не у повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, не звернув уваги, що заявники є поручителями за договором і з урахуванням позиції Верховного суду України у справі №6-2630цс15 від 03.02.2016 не навів мотивів, з яких виходив, вважаючи що рішення Третейського суду від 10.04.2013 в частині стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ухвалено у справі щодо захисту прав споживачів.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу і не навів у своїх судових рішеннях відповідних мотивів, з яких виходив, вважаючи, що спір про стягнення заборгованості за кредитом, виданим у іноземній валюті, не підвідомчий Третейському суду, адже положення Закону України «Про третейські суди», зокрема, ст. ст. 1,2,6 Закону не містять обмежень щодо розгляду Третейським судом таких спорів.

За таких обставин суд першої інстанції не у повній мірі встановив обставини, що мають значення для розгляду заяв, не звернув увагу на наведене та передчасно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяв. У зв'язку з цим оскаржувані ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року на підставі ст.312 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,312,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», задовольнити частково. Ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року про часткове задоволення заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7, скасувати і передати питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді О.І. Шкоріна

А.М. Стрижеус