АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 679/1970/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1616/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів: Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «ЕкономКомфорт» на рішення Нетішинського міського суду від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЕкономКомфорт» про визнання недійсними договорів та повернення сплачених коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Подаючи позов до суду ОСОБА_1 зазначав , що звернувся до відповідача за отриманням позики розміром 100 000 грн. Як зазначає позивач, зі слів представника відповідача для отримання зазначених коштів йому потрібно укласти договір та сплатити 7000 грн. Позивач уклав договір та оплатив 7000 грн., консультант ТОВ «Економ Комфорт» не надала йому можливості ознайомитися з договором, пояснивши при цьому, що робота з договором буде проводитись під час його підписання в тому випадку, якщо керівництво товариства прийме позитивне рішення щодо надання кредиту. Про те, що з підписанням договору про надання товариством позики доведеться підписати і договір про надання інформаційних послуг йому не було розяснено. Цей договір був поданий для підписання в комплекті із значною кількістю інших паперів. Як зазначає позивач, вивчивши договір, зрозумів, що відповідач не розяснив перед підписанням договорів, що мова йде не про отримання грошей в кредит, а про участь у програмі, за якою він, можливо, отримає позику. На думку позивача, зміст оскаржуваного договору №04953/15 від 17.09.2015 року та умови програми «Економ Комфорт» є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, оскільки послуги, які є предметом договору здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_2 Справа № 22ц/792/1616/16

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 19

придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми у позику, із проведенням розподілу права на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури. По договору №04953/15 від 17.09.2015 року безпосередньо передбачено залучення коштів фізичних осіб, а, отже, для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом вказаного договору, необхідна ліцензія, якої ТОВ «Економ Комфорт» не отримувало. З урахування того, що ТОВ «Економ Комфорт» не повідомив позивача про відсутність у відповідача відповідної ліцензії, він був позбавлений можливості свідомого вибору. Таким чином, позивач просив суд стягнути з ТОВ «Економ Комфорт» на його користь 7 000 грн., сплачених по договору №04953/15 від 17.09.2015 року.

Рішення Нетішинського міського суду від 14 червня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсними договори, що укладені 17.09.2015року між сторонами, а саме:№04953/16, №04953 і стягнуто з ТОВ «Економ Комфорт на користь ОСОБА_1 7000 грн., сплачених по договору №04953 від 17.09.2015 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Економ Комфорт» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а позовні вимоги - безпідставні. Апелянт вказує на те, що ним було розяснено всі умови отримання позики, що підтверджується підписаними договорами і позивач не звертався щодо їх розяснення. На думку апелянта, суд неправильно витлумачив положення Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та суті правовідносин між сторонами. Тому, апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати і винести нове, яким відмовити позивачу у позові .

Представник апелянта до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Позивач також до суду не з»явився, направивши заяву щодо розгляду справи у його відсутності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 п.п.1,2,3,4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції або зміни рішення є: неповне з»ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що послуга, яку за умовами договору № 04953/15 від 17.09.2015 року та умовами програми «ЕкономКомфорт» (додаток № 2 до договору) передбачено надати ОСОБА_1 є фінансовою послугою і по цьому договору передбачено залучення коштів фізичної особи. Так як у відповідача відсутня ліцензія на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, тому на підставі ст. 203 ч. 2 та ст. 227 ч. 1 ЦК України оспорюваний договір № 04953/15 від 17.09.2015 року є недійсним. Також, суд першої інстанції виходив з того, що самі по собі послуги, що є предметом договору №04953 позивачу не потрібні в разі неможливості досягнення основної мети відносин із відповідачем та при відсутності у відповідача відповідної ліцензії ОСОБА_1 був позбавлений можливості вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі «ЕкономКомфорт», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми. Суд виходив з того, що така підприємницька практика вводить споживача в оману і кваліфікується як нечесна, а тому оспорюваний договір №04953 від 17.09.2015 року є недійсним та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача за означеним договором кошти в сумі 7000 грн., сплачених на виконання недійсного правочину.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Встановлено, що 17.09.2015 року між ОСОБА_1 «замовником» та ТОВ «ЕкономКомфорт» «виконавцем» укладено договір № 04953, відповідно до п.1.1 якого предметом договору є: копіювання та сканування представлених замовником матеріалів та документації; перевірка достовірності наданої замовником матеріалів і документації; перевірка достовірності наданої замовником інформації у реєстрі судових рішень та за іншими, незабороненими чинним законодавством України, джерелами та інформаційними базами даних; скласти з урахуванням побажань замовника, договір та інші необхідні письмові документи щодо його участі у програмі «Комфорт» з дотриманням вимог чинного законодавства; надати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі; надати інформаційні, консультаційні, роз»яснювальні та довідкові послуги з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства щодо участі замовника у програмі.

Відповідно до п.2.1. зазначеного договору визначено, що сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг, передбачених п.1.1 є договірною і становить 7000 грн.

Також, 17 вересня 2015 року між ОСОБА_1 «замовником» та ТОВ «ЕкономКомфорт» «виконавцем» укладено договір № 04953/15, згідно п.1.1 якого ТОВ «ЕкономКомфорт» зобов'язалось за плату вчинити від імені та за рахунок позивача певні юридичні дії, спрямовані на отримання ним позики, розмір якої визначеної в додатку № 1 до договору в тому числі: включити замовника до складу програми «Комфорт», присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі; організовувати та проводити розподіли свідоцтв; здійснювати весь необхідний об»єм документообігу та листування щодо участі замовника у програмі; здійснювати необхідні юридичні дії та провести оформлення необхідних юридичних документів щодо надання замовнику позики; представляти замовника в будь-яких державних, судових та інших органах, у підприємствах будь-якої форми власності, а також в органах виконавчої служби з питань, пов»язаних з виконанням даного договору; подавати в інтересах замовника заяви, клопотання та інші необхідні звернення, пов»язані із виконанням договору; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 4 10).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадах, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Таким чином, однією із істотних умов при визначенні юридичної природи фінансової послуги - є мета операції, вона має бути спрямована або на отримання прибутку або на збереження реальної вартості фінансових активів і відсутність такої істотної ознаки унеможливлює кваліфікацію певної операції як фінансової. Таким чином, операції, які за своїм змістом (своїми критеріями) не підпадають під зазначену дефініцію, не будуть підпадати під дію Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Виходячи з системного аналізу наведеної норми закону слідує, що послуги можуть бути віднесені до фінансових лише за сукупності таких ознак: - послуги мають здійснюватись з фінансовими активами; - отримання від здійснення операцій з фінансовими активами прибутку або зайняття збереженням їх реальної вартості; - отримання від клієнтів оплати саме за послуги з операціями з їх фінансовими активами. Ці ознаки є обов'язковими для кваліфікації послуг, як фінансових.

Встановлено, що під час розгляду справи як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції не підтверджено, що від залучення платежів згідно договору про участь у програмі ТОВ «ЕкономКомфорт» отримує прибуток, займається збереженням їх реальної вартості і здійснює будь-які послуги чи операції з фінансовими активами за рахунок своїх клієнтів.

Таким чином, в діяльності ТОВ «Економкомфорт» відсутні будь-які ознаки, передбачені вказаним в законодавстві визначенням поняття фінансової послуги.

Встановлено, що прибуток відповідач отримує лише від надання інформаційних, консультаційних, роз'яснювальних та довідкових послуг (допомога при укладанні договору, заповнення заявок на розподіл, тощо). Жодних послуг, метою яких є операції з фінансовими активами ОСОБА_1 і будь-яких оплат за такі послуги умови оспорюваного договору № 04953/15 від 17.09.2015 року, що укладений між сторонами не містять.

Положеннями ч. 4 ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» закріплено можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції. Вказана норма узгоджується з положеннями Розпорядження державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №5555 від 31.03.2006 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.04.2006р. за №477/12351).

Поряд з цим, п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах», затверджених Розпорядженням Національної комісії з регулювання ринків фінансових послуг №1676 від 09.10.12р., визначено, що адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Таким чином, за вказаною послугою предметом розподілу між учасниками є тільки заздалегідь визначений товар, кількість учасників групи має бути чітко визначена, обов'язкова наявність договору між адміністратором та постачальником товару, при отриманні свідоцтва на товар його вартість перераховується виключно постачальнику, товаром не можуть бути грошові кошти.

Тобто, кінцевою метою вказаної програми є придбання товару саме адміністратором на користь учасника і заборонена виплата йому вартості товару у грошовій формі. Кошти фонду учасників знаходяться у власності адміністратора, він розпоряджається ними на власний розсуд, на власний розсуд визначає постачальника певного товару та його ціну і всі платежі учасник сплачує адміністратору саме за операції з власними фінансовими активами.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи та зазначається позивачем в позовній заяві кінцевою метою участі у програмі ОСОБА_1 є надання йому позики (з оформленням відповідного договору), не вимагається від учасника використання отриманих коштів виключно за їх призначенням вказаним в договорі, кошти фонду учасників не переходять у власність ТОВ «ЕкономКомфорт».

Таким чином, ТОВ «Економкомфорт» проводить лише документальний супровід діяльності програми і ОСОБА_1 сплачує вартість тільки цих послуг.

Колегія суддів приходить до висновку проте, що жодних послуг, метою яких є операції з фінансовими активами ОСОБА_1, які потребують ліцензії і будь-яких оплат за такі послуги умови договору № 04953/15 від 17.09.2015 року, що укладений між сторонами не містять. А тому і відсутні підстави для визнання недійсним зазначеного вище договору з підстав ст. ст. 203, 227 ЦК України, як такого, що вчинений юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії).

Також, не підлягає до задоволення позовна вимога позивача щодо визнання недійсним договору № 04953 від 17.09.2015 року, що укладений між сторонами з підстав п.п.4,5 ч. 2 ст. 19 та абзацу 2 ч. 2.ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так, згідно п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди;

Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Як вбачається із акту приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 17.09.2015 року ТОВ «ЕкономКомфорт» «виконавець» забезпечив надання, а ОСОБА_1 «замовник» отримав послуги в повному обсязі, передбаченому п.1.1 Договору, з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: надання інформаційних, консультаційних, роз»яснювальних, довідкових та інших послуг з питань його участі у програмі «Комфорт», а також з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства щодо діяльності програми, в т.ч. відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Претензії по якості і обсягу послуг та питань виконання Договору у сторін відсутні. (а.с.5).

Оскільки відсутні підстави для визнання недійсним договору № 04953 від 17.09.2015 року, що укладений між сторонами, тому не підлягає до задоволення вимога ОСОБА_1 про стягнення із відповідача 7000 грн., що сплачені на його виконання.

Тому оскаржуване рішення підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 303, 313, 316, 317, 319, 324ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «ЕкономКомфорт» задовольнити.

Рішення Нетішинського міського суду від 14 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ЕкономКомфорт» про визнання недійсними договорів та повернення сплачених коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільни х і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_4