Ухвала

іменем україни

26 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свіча» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, витребування квартири з чужого незаконного володіння та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ТОВ «Свіча» звернулося до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, витребування квартири з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2012 року, задоволено позов ОСОБА_5 до ТОВ «Свіча», ТОВ «Промбудсервіс» та визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі рішення суду ОСОБА_5 29 січня 2013 року зареєструвала право власності на зазначену квартиру, а згідно з договором купівлі-продажу від 17 травня 2013 року відчужила квартиру ОСОБА_6, який за договором купівлі-продажу від 05 червня 2013 року продав квартиру ОСОБА_4

На час укладення договорів купівлі-продажу ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2013 року були скасовані рішення Івано-Франківського міського суду від 09 липня 2012 року про визнання за ОСОБА_5 права власності на квартиру та ухвала апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2012 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 не вправі була відчужувати квартиру, уточнивши позовні вимоги, ТОВ «Свіча» просило: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 17 травня 2013 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 05 червня 2013 року; витребувати у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1; визнати за ТОВ «Свіча» право власності на вказану квартиру.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2016 року зазначене судове рішення в частині вирішення позовних вимог про витребування квартири АДРЕСА_1 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Свіча» про витребування у ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 задоволено.

Витребувано у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Свіча».

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду в частині витребування у ОСОБА_4 квартири скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2015 року скасовано в частині вирішення вимог ТОВ «Свіча» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ТОВ «Свіча» про визнання права власності на квартиру залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Свіча» не довело наявності права вимоги на спірну квартиру.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про витребування квартири АДРЕСА_1 та задовольняючи позов в цій частині, зазначав наступне.

За змістом ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Таким чином, ТОВ «Свіча» має право захищати право на спірну квартиру в судовому порядку, а, оскільки позивач збудував спірний будинок та отримав за актом розподілу спірну квартиру, ввів будинок до експлуатації, він має право звертатися з вимогами щодо неї.

У частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування квартири апеляційний суд зазначив наступне.

За змістом ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах: від 11 червня 2014 року № 6-52цс14, від 16 квітня 2014 року № 6-146цс13, за змістом ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Із матеріалів справи вбачається, станом на 17 травня 2015 року ОСОБА_5 не мала права на відчуження спірної квартири, оскільки судове рішення, на підставі якого вона набула право власності, скасовано. Тому майно, що належало ТОВ «Свіча», за відплатним договором безпідставно перейшло у власність набувача ОСОБА_4 Оскільки згідно зі ст. 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього, останній не набув на спірне майно право власності.

Майно вибуло у ТОВ ТОВ «Свіча» не з його волі іншим шляхом, тому останнє має право на витребування майна.

У частині позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу недійсними апеляційний суд зазначив наступне.

Як роз'яснив Верховний Суд України в правовій позиції в справі від 17 грудня 2014 року № 6-140цс14 за положеннями ст. ст. 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

При цьому норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст. ст. 387, 388 ЦК України.

Оскільки позивач - ТОВ «Свіча» не є стороною оспорюваних договорів, його право не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

О.В.Кадєтова

В.О.Кузнєцов