Справа № 428/3256/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільно набутого майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільно набутого майна подружжя, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частку квартири АДРЕСА_2, посилаючись на наступне.

Сторони з 03.12.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, проте 15.02.2016 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області позивачем було подано позов про розірвання шлюбу. Сторони мають неповнолітню дитину - дочку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з відповідачем та знаходиться на її утриманні. Спірна квартира АДРЕСА_1 та спірна квартира АДРЕСА_2, були придбані сторонами в період шлюбу, але право власності на них було оформлено на відповідача, тому що на той час між ними відносини були дуже гарні. На даний час позивач бажає поділити спірні квартири, які розташовані за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 11-А/175 та м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 103/36, в рівних частках, щоб гарантувати захист своїх прав та інтересів в майбутньому.

Відповідач надала письмові заперечення проти позову, в яких вказала, що спірна однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 11-А/175, була придбана відповідачем за кошти її діда, баби та матері. З 2012 року позивач покинув родину, не дбає про матеріальне забезпечення її та їх доньки, він сховав отримані від продажу їх автомобілів гроші. Із посиланням на ст. 70 Сімейного кодексу вважає, що право власності на однокімнатну квартиру слід залишити за нею у повному обсязі, а трикімнатну квартиру слід поділити між сторонами в рівних частках.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що в 2000 році сторони виїхали до міста Москва та працювали там продаючи лакофарбові вироби. Після фактичного припинення шлюбних відносин в 2012 році позивач залишив своїй дружині бізнес у Москві і почав самостійне життя. Позивач не надає грошей на утримання доньки з травня 2016 року, адже саме в травні 2016 року він дізнався про те, що відповідач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила суд у їх задоволенні відмовити з підстав, які викладені у письмових запереченнях проти позову. Додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_4 отримала 150 тисяч гривень від бабусі та дідуся на придбання однокімнатної квартири по вул. Курчатова, фінансової участі у придбанні цієї квартири позивач не брав. Трикімнатна квартира по вул. Гагаріна дійсно придбана сторонами за спільні кошти. Сторони також придбали 2 автомобілі під час знаходження у шлюбі, проте оригінали документів на автомобілі відсутні і вказані автомобілі були оформлені на двоюрідного брата позивача. Позов про стягнення аліментів відповідач подала до позивача 16.05.2016 року.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що відповідач ОСОБА_7 є його племінницею. Він разом із позивачем та відповідачем з 2004 року по 2010 рік працював в місті Москва. В 2007 році сторони в місті Москва придбали автомобіль марки VOLVO, оформивши автомобіль на двоюрідного брата позивача ОСОБА_8. В 2007 році відповідач за кошти, які були надані їй ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, придбала однокімнатну квартиру по вул. Курчатова, 11-А. Позивач навіть не знав про придбання квартири, відповідач повідомила йому пізніше вже після придбання. Про джерела надходження коштів на квартиру він, ОСОБА_6, дізнався за телефоном, адже в цей час знаходився у місті Москва. Пізніше, в місті Сєвєродонецьку позивач познайомився з іншою жінкою та пішов з сімї, допомоги на утримання дитини позивач не надає, автомобіль марки VOLVO позивач продав.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_11 пояснила, що відповідач ОСОБА_4 є її онукою. Позивач ОСОБА_3 та її онука працювали в Москві, а в 2005 році уклали шлюб. В 2008 році вона, ОСОБА_11, її чоловік ОСОБА_10 та її син ОСОБА_6 вирішили придбати квартиру для ОСОБА_4 для чого надали їй 150 тисяч гривень з власних збережень. Алла відшукала та придбала на вказані гроші однокімнатну квартиру по вул. Курчатова в м. Сєвєродонецьку, в той час як позивач ОСОБА_3 навіть не знав про придбання квартири. У нотаріуса під час оформлення договору купівлі-продажу однокімнатної квартири вона присутня не була. Сторони в 2008 році також придбали автомобіль марки VOLVO та трикімнатну квартиру, а в 2010 році придбали автомобіль марки Жигулі. В 2012 році ОСОБА_3 кинув свою сімю та пішов до іншої жінки, після чого продав автомобіль марки VOLVO та купив іншу машину. Вона, ОСОБА_11, самостійно здійснює всі комунальні платежі в однокімнатній квартирі ОСОБА_4 по вул. Курчатова, в той час як ОСОБА_4 знаходиться в Москві з донькою. Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що ОСОБА_3 не надає грошей на її утримання та утримання доньки. Вона, ОСОБА_11, в гостях у онуки в Москві ніколи не була.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_12 пояснила, що відповідач ОСОБА_4 є онукою її сестри ОСОБА_11. В 2005 році ОСОБА_4 та ОСОБА_3 одружились, ще до одруження вони працювали у місті Москва. В 2008 році, коли у сторін зявилася дитина, ОСОБА_11 вирішила придбати для своєї онуки ОСОБА_4 квартиру. ОСОБА_4 знайшла квартиру по вул. Курчатова, після чого ОСОБА_11 надала їй 150 тисяч гривень для придбання квартири, в той час як позивач ОСОБА_3 навіть не знав про придбання квартири. Сторони пізніше також придбали автомобіль марки VOLVO та трикімнатну квартиру, а в 2010 році придбали автомобіль марки Жигулі, проте всі автомобілі були зареєстровані на двоюрідного брата позивача. В 2012 році ОСОБА_3 кинув свою сімю та пішов до іншої жінки, матеріальної допомоги ОСОБА_4 та своїй доньці не надає, про що їй відомо зі слів інших родичів. ОСОБА_4 не приїжджає з Москви, комунальні платежі за однокімнатну квартиру по вул. Курчатова здійснює бабуся відповідача ОСОБА_11

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_13 пояснила, що позивач ОСОБА_3 є її сином. В 1999 році син поїхав на заробітки до міста Москва, там він працював на ринку реалізатором з ОСОБА_4. Пізніше, сторони відкрили в місті Москва декілька власних торгових точок і разом накопичували гроші на придбання квартири. В 2005 році сторони за свій рахунок провели весілля. В 2007 році вона, ОСОБА_13, була особисто присутньою у нотаріуса під час укладення ОСОБА_4 угоди купівлі-продажу щодо придбання квартири по вул. Курчатова, 11-А, при цьому ОСОБА_4 здійснювала обмін російських рублів на долари США. Їй, ОСОБА_13, невідомо про те, що гроші на придбання квартири надавалися відповідачу ви ключно її родичами. З 2012 року вона, ОСОБА_13, приблизно двічі на рік за гроші сина придбавала одяг та іграшки для доньки сторін і відвозила їх в Москву, або віддавала їх відповідачу в Сєвєродонецьку, якщо відповідач разом із дитиною приїжджали сюди. Останній раз син надав їй гроші для пересилки відповідачу в якості аліментів на утримання дитини тиждень тому і вона їх переслала до міста Москва, про що збереглася відповідна квитанція.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 222200, виданим повторно 06 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_14 03 грудня 2005 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 838. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_3.

Згідно із копією свідоцтва про народження серії ІV-МЮ № 578568, виданого 07 жовтня 2008 року Царицинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви, ОСОБА_15 (російською) народилася 10 вересня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 5031. Батьком записаний ОСОБА_16 (російською), матірю ОСОБА_17 (російською).

Копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.03.2007 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_18 за номером в реєстрі 942, підтверджується, що ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_3 за 16914,00 грн.

Копією заяви ОСОБА_3 від 26.02.2007 року підтверджується, що ОСОБА_3 дав нотаріально посвідчену згоду своїй дружині на купівлю за їх спільні кошти квартири АДРЕСА_3.

Копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08.08.2008 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_19 за номером в реєстрі 2104, підтверджується, що ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_4 за 18604,00 грн.

Копією заяви ОСОБА_3 від 07.07.2008 року підтверджується, що ОСОБА_3 дав нотаріально посвідчену згоду своїй дружині на купівлю квартири АДРЕСА_4.

Копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.03.2007 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_18 за номером в реєстрі 942, підтверджується, що ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_3 за 16914,00 грн.

Копією заяви ОСОБА_3 від 06.02.2007 року підтверджується, що ОСОБА_3 дав нотаріально посвідчену згоду своїй дружині на купівлю квартири АДРЕСА_3.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 56507019 від 01.04.2016 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5, належить ОСОБА_4.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 56506905 від 01.04.2016 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6, належить ОСОБА_4.

Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд враховує, що квартира АДРЕСА_3 була придбана 02.03.2007 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, а також квартира АДРЕСА_4 була придбана 08.08.2008 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу. Тобто, спірні квартири були придбані ОСОБА_4 в період перебування її у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який у свою чергу надав нотаріально посвідчену згоду на купівлю вказаних квартир.

Посилання представника відповідача на те, що позивач потайки продав автомобілі, які належали подружжю, є повністю необґрунтованими, адже до суду не було надано жодних доказів того, що будь-ким з подружжя за час шлюбу купувалися або продавалися належні їм автомобілі.

Суд критично оцінює показання свідків зі сторони відповідача щодо купівлі нею однокімнатної квартири за надані іншими членами сімї кошти, адже по-перше жоден із свідків не був присутній у нотаріуса або при проведенні розрахунків під час укладення договору купівлі-продажу квартири, а по-друге вказані свідки є родичами відповідача та мають більш прихильне ставлення до відповідача, ніж до позивача. Будь-яких документальних доказів наявності у відповідача станом на час придбання однокімнатної квартири суми особистих грошових коштів, достатньої для купівлі квартири, суду надано не було.

Посилання представника відповідача на необхідність застосування ч. 2 ст. 70 СК України суд вважає необґрунтованими, так як представником відповідача не було надано жодних доказів того, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї під час спільного проживання сторін, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, або доказів наявності інших істотних (виключних) обставин подібного характеру. Показання свідків щодо того, що позивач не надає допомоги на утримання дитини, суд оцінює критично, адже самим свідкам про це відомо зі слів відповідача і відповідач разом з дитиною постійно проживає у місті Москва, тобто свідки не можуть достовірно знати про матеріальні або грошові взаємовідносини сторін. Із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини відповідач звернулася лише 20 травня 2016 року.

У звязку із вищевикладеним, суд вважає, що квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_4 належать на праві спільної сумісної приватної власності сторонам по справі, а отже позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частку квартир за кожною із сторін підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд враховує, що позов задоволено у повному обсязі і позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 551 грн. 20 коп., а також сплачено 424 грн. 20 коп. за публікацію оголошення у пресі про виклик відповідача в судове засідання, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат в загальному розмірі 975 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільно набутого майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, суму судових витрат в розмірі 975 (девятсот сімдесят пять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 04 жовтня 2016 року.

Суддя Д. Б. Баронін