АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1089/16 Справа № 191/2082/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Прижигалінська Т. В. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа - Синельниківська міська рада Дніпропетровської області) про визнання права власності на господарські споруди та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.224-225).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ТОВ "Дієса" про захист прав споживачів.

Суд визначив порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: буд. АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_2 ? частину земельної ділянки загальною площею 683 кв.м., а саме, в користування першому співвласнику ОСОБА_2 (кв. №1) на ? частину виділяється земельна ділянка загальною площею (з урахуванням площі землі загального користування) - 341,5 кв.м.: під житловим будинком літ. А - 1 з прибудовою літ. а' - 1 площею забудови 51,8 кв.м.; під гаражем літ. Е - 1 площею забудови 14,98 кв.м.; під літньою кухнею літ. Г - 1 площею забудови 6,25 кв.м.; під вбиральнею літ. Д - 1 площею забудови 1,6 кв.м.; разом площа під будівлями складає 74,63 кв.м.під спорудами, двором та городом виділяється земельна ділянка площею 233,55 кв.м., разом 341,5 кв.м.

Суд визначив порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: буд. АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_3 ? частину земельної ділянки загальною площею 683 кв.м, а саме, в користування другому співвласнику ОСОБА_3 (кв. №2) на ? частину суд виділив земельну ділянку загальною площею (з урахуванням площі землі загального користування) - 341,5 кв.м.: під житловим будинком літ. А - 1 з прибудовами літ. а - 1 та літ. а'' - 1 площею забудови 56,88 кв.м.;під літньою кухнею літ. Г - 1 площею забудови 4,46 кв.м.; під сараєм літ. В - 1 площею забудови 14 кв.м.; під сараєм літ. Ж - 1 площею забудови 9,31 кв.м.; разом площа під будівлями складає 84,65 кв.м. під спорудами, двором та городом виділяється земельна ділянка площею 223,53 кв.м., разом 341,5 кв.м.

В загальне користування обом співвласникам квартир №1 та №2 суд виділив земельну ділянку загальною площею 66,64 кв.м. (1/2 частина від 66,64 кв.м. загальної площі землі загального користування складає 33,32 кв.м.).

Суд вказав, що співвласникам домоволодіння по АДРЕСА_1 слід виконати наступні переобладнання: власнику кв. №2 обладнати вбиральню на дворі; інженерні комунікації обом співвласникам домоволодіння обладнати окремо.

В решті позовних вимог суд відмовив.

Також суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 458 грн. 80 коп. та судові витрати, пов'язані з проведенням судової земельно-технічної експертизи в розмірі 3 542 грн. 40 коп. (а.с.214-218).

Як на підстави апеляційній скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.224-225).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Синельниківського міського народного суду від 05.02.1982 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був розділений в натурі по ? частині між ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

17.02.1998 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом, ОСОБА_2 від дарувателя ОСОБА_5 прийняв у дар ? частину жилого будинку по АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 695 кв.м., яка складається з 2 кімнат, веранди, ? частини кухні, та надвірних споруд (сарай Г - 1 дерев., ? сараю цегл. Б - 1). Дана частина житлового будинку з надвірними спорудами 16.05.2007 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 в Синельниківському МБТІ.

07.04.1998 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом, ОСОБА_3 від дарувателя ОСОБА_6 прийняла у дар ? частину жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 695 кв.м., яка складається з 2 кімнат, кухні, ванни, коридору, ? частини сіней, кладової, та надвірних побудов: ? частина сараю Б - 1 з західної сторони, сараю В - 1, підвалу П - 1. Дана частина житлового будинку з надвірними спорудами 19.09.2005 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 в Синельниківському МБТІ.

Згідно технічного паспорту на даний житловий будинок від 07.03.2012 року сарай літ. В - 1, сарай літ. Ж - 1 та гараж літ. Е - 1 були збудовані до укладення зазначених договорів дарування.

24.04.2012 року взамін договору дарування від 17.02.1998 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - ? частку житлового будинку по вул. Ярославського, 7 м. Синельникового з відповідною часткою господарських будівель та споруд, а саме: А - 1 житловий будинок, Б - 1 сарай, В - 1 сарай, Ж - 1 сарай, Е - 1 гараж, Г - 1 літня кухня, Д - 1 вбиральня, К - 1 колодязь, П - 1 погріб, І бруківка, № 1, 2 огорожа. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно зареєстроване 24.04.2012 року в Синельниківському МБТІ.

Висновком судової земельно-технічної експертизи від 11.05.2015 року було запропоновано чотири варіанти порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, з яких перший та другий варіанти визначені з урахуванням фактичного користування будівлями та спорудами співвласниками домоволодіння, а третій та четвертий варіанти визначені з урахуванням фактичного користування будівлями та спорудами співвласниками домоволодіння та урахуванням того, що одним з співвласників (квартири №1) були збудовані будівлі гаражу Е - 1, сараї Ж - 1 та В - 1 з мінімальною площею загального користування.

Враховуючи місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, що знаходяться у фактичному користуванні співвласників домоволодіння, з технічної точки зору розподілити земельну ділянку відповідно по ? частині кожному з них, без виділення землі загального користування не можливо.

Сторони не заперечували проти того, що одним з співвласників (квартири №1) були збудовані будівлі гаражу Е - 1, сараї Ж - 1 та В - 1, тому враховуючи місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці та можливості надання доступу співвласників до обслуговування виділяємих будівель, з технічної точки зору, розподілити земельну ділянку відповідно по ? частині кожному з них, без виділення землі загального користування не можливо.

Згідно довідки Синельниківського міськрайонного управління з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 31.07.2015 року відсутні заперечення щодо всіх варіантів зазначених у висновку експертизи переобладнань, що необхідно виконати співвласникам житлового будинку у зв'язку з користуванням земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Згідно довідки Синельниківської дільниці Павлоградського УЕГГ від 03.08.2015 року квартири співвласників житлового будинку по вул. Ярославській, 7 м. Синельникове газифіковані раніше, змін до проектів газифікації квартир не має.

Згідно висновку відділу архітектури та містобудування Синельниківської міської ради №136 від 31.07.2015 року по першому, третьому та четвертому варіантам розподілу земельної ділянки пропонується розподіл з мінімальними площами загального користування (14 кв.м, 15, 98 кв.м. та 28 кв.м. відповідно), а також виконання власником квартири №2 обладнання окремого входу до частини земельної ділянки. Згідно з графічними матеріалами розподілу Додатками №1, №3, №4 ширина проходу у двір становить 1,69 метрів. Відповідно до будівельних норм ДБН 360-92 ширину проїзду до житлового будинку необхідно передбачати - 3,5 метрів (або не менше ніж 2,60 метрів для виїзду та заїзду у двір автомобіля). Тому, якщо не представляється можливим забезпечити вищезазначені мінімальні відстані, то пропонується встановити двір загального користування, а іншу частину земельної ділянки розподілити між співвласниками відповідно до часток загальної власності відповідно до варіанту розподілу земельної ділянки №2 (Додаток 2), де площа земельної ділянки загального користування становить 66,64 кв.м. з загальним в'їздом до двору.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст. 331 ЦК України, ст. 30 ЗК Української РСР, ст. 88 ЗК України, п.п.18,19,21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", п.15 Постанови №5 від 07.02.2014 року Пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов правильного висновку про те, що сторони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, а саме, мають у власності по ? частині. Земельна ділянка ними не приватизована та знаходиться в їх спільному користуванні, порядок якого сторони добровільно не вирішили.

Також суд при визначенні порядку користування земельною ділянкою вірно виходив з розміру часток належного сторонам на праві власності нерухомого майна, враховуючи висновок відділу архітектури та містобудування Синельниківської міської ради щодо погодження другого варіанту (додаток №2) порядку користування земельною ділянкою згідно висновку судової земельно-технічної експертизи.

Доводи ОСОБА_2в апеляційній скарзі є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Посилання позивача на те, що суд необґрунтовано відмовив в позовних вимог про визнання права власності на господарські споруди на земельній ділянці, що знаходиться в спільному користуванні є неправомірними, оскільки дане майно не прийнято до експлуатації та право власності на нього не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку, то законом не передбачена можливість визнання права власності на новостворене майно чи об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність в матеріалах справи документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки в матеріалах справи є правовстановлюючі документи на відповідні частки будинку: договір дарування на ім'я ОСОБА_2 від 17.02.1998 року та договір на ім'я ОСОБА_3 від 07.04.1998 року.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що суд прийшов до передчасного та упередженого висновку про можливість застосування найбільш гіршого з варіантів, який значно погіршує його житлові умови, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_2 не довів у чому саме полягає таке погіршення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував проти того, що ширина проходу у двір на земельну ділянку ОСОБА_3 становить 1,69 метрів. Відповідно до будівельних норм ДБН 360-92 ширину проїзду до житлового будинку необхідно передбачати 3,5 метрів (або не менше 2,6 метрів для виїзду та заїзду у двір автомобіля).

Позивач не заперечував проти того, що забезпечити вищезазначені мінімальні відстані не представляється можливим.

Тому колегія суддів вважає, що судом правомірно був затверджений варіант розподілу земельної ділянки №2, де площа земельної ділянки загального користування становить 66,64 кв.м. з загальним в'їздом до двору. Варіанти розподілу земельної ділянки №1,№3,№4 значно погіршують житлові умови ОСОБА_3, оскільки роблять неможливим в'їзд та заїзд у двір автомобіля.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: