У Х В А Л А Справа № 200/7635/14-ц

Провадження № 4с/200/14/16

17 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.,

при секретарі - Козловій Ю.С.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1, державного виконавця Ванжі О.В., прокурора Карюка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_2 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2014 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2, у якій вона прохає зобовязати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відмінити постанову про зупинення виконавчого провадження серії ВП № 28684153 від 12 вересня 2011 року та негайно виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року по справі № 2-4833/11 про стягнення з ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_2 3985642 гривні та 10000 гривень моральної шкоди, шляхом звернення стягнення на майно боржника (а.с. 1-4). У ході розгляду скарги стягувач змінила свої вимоги, прохаючи суд зобовязати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області поновити виконавче провадження серії ВП № 28684153 від 12 вересня 2011 року та негайно виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року по справі № 2-4833/11 про стягнення з ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_2 3985642 гривні та 10000 гривень моральної шкоди, шляхом звернення стягнення на майно боржника (а.с. 218).

Суттю її скарги є те, що внаслідок невиконання виконавчою службою необхідних дій з виконання рішення суду, вона не може отримати присуджені їй кошти. Так, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року задоволено її позов до ТОВ фірми «Консоль ЛТД» про визнання договору недійсним, повернення безпідставно отриманих коштів та відшкодування шкоди. Судом вирішено стягнути з цієї юридичної особи на її користь грошові кошти у сумі 3985642 гривні на відшкодування матеріальних збитків та грошові кошти у сумі 10000 гривень на відшкодування завданої їй моральної шкоди, шляхом звернення стягнення на майно боржника. Рішення набрало законної сили 01 липня 2011 року і на його виконання видано виконавчий лист. На виконання рішення Головним державним виконавцем відділу примусового виконання ГУЮ у Дніпропетровській області 12 вересня 2011 року відкрито виконавче провадження. У боржника немає коштів на банківських рахунках, однак, у нього є достатньо нерухомого майна, як у м. Києві, так і у м. Дніпропетровську, за рахунок якого можливо задовольнити її вимоги та виконати рішення суду. Однак, виконавча служба проявляла та проявляє бездіяльність у примусовому виконанні рішення суду, так як рішення про визнання боржника банкрутом, що не надає змоги виконати у тому порядку, у якому прохає вона, не винесено. Ухвалою господарського суду АРК Криму від 16 липня 2012 року відкрито провадження про визнання боржника банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Однак, у звязку з окупацією АРК Криму РФ, боржник банкрутом так і не визнаний, а стягнення на його майно для задоволення її вимог, так і не здійснено. Ухвала господарського суду Київської області від 12 березня 2015 року по справі № 911/1586/14 про визнання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» банкрутом, не може бути взята до уваги державним виконавцем, так як одночасно не може існувати дві судові справи про визнання боржника банкрутом. З цих підстав, спираючись на норми ст.ст. 3, 8, 55 Конституції України, ст.ст. 9, 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вважає, що має право на задоволення скарги.

Представник скаржника у судовому засіданні скаргу своєї довірительки підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що дії державної виконавчої служби, яка є органом виконавчої гілки державної влади, порушують право його довірительки на виконання судового рішення, так як Держава, декларуючі у судовому рішенні про захист її порушеного права боржником, насправді заблокувала його виконання, надавши можливість судам відкрити дві господарських справи про визнання боржника банкрутом. Вказав, що рішення суду про стягнення коштів на користь його довірительки державний виконавець міг безперешкодно виконати у період часу з березня 2014 року (з моменту окупації РФ тієї частини території України, на якій розташований суд, що виніс ухвали про відкриття провадження з банкрутства боржника) і по березень 2015 року (момент винесення іншим судом, у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ухвали про відкриття провадження з банкрутства боржника), тобто протягом року. Однак, порушуючи її конституційне право на відшкодування шкоди за рахунок винної особи, вже захищене судом, цього не зробив. Прокурор, на якого вимогами чинного на той час з березня 2014 року по березень 2015 року, законодавства, було покладено обовязок із захисту прав і свобод фізичних осіб, і який мав усі важелі впливу на державну виконавчу службу для забезпечення виконання рішення суду та захист порушеного виконавчою службою права на стягнення присуджених судом коштів протягом піврічного терміну, наразі заперечує проти задоволення скарги. Відтак, повинен підтримувати скаргу, а не заперечувати проти її задоволення.

Державний виконавець Ванжа О.В. вважав скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Пояснив, що державна виконавча служба, зупинивши провадження по справі, діє у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Так, 20 червня 2014 року ним відновлено виконавче провадження про стягнення з боржника на користь скаржниці коштів на виконання рішення суду від 03 червня 2011 року. Однак, 02 вересня 2015 року ним зупинено виконання цього рішення, так як 12 березня 2015 року господарським судом Київської області відкрито провадження у справі про визнання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» банкрутом та відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. З тих підстав, що відповідно до вимог п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у разі порушення господарським судом провадження про банкрутство боржника, якщо на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, який запроваджено господарським судом, крім випадків здійснення виконавчого провадження на стадії розподілу вже стягнутих з боржника сум, та у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах, виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню, підстав для його відновлення немає.

Прокурор також вважав, що скарга не підлягає задоволенню з підстав, наведених державним виконавцем. Наявність двох господарських справ з визнання боржника банкрутом, пояснив тим, що внаслідок окупації частини території України РФ та неможливістю відправлення правосуддя на окупованій території, рішення про відкриття провадження з визнання боржника банкрутом, прийнято на законних підставах, у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Через те, що ухвалою господарського суду Київської області від 12 березня 2015 року у справі про визнання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» банкрутом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, дії державного виконавця із зупинення виконавчого провадження до ухвалення рішення суду, вважав законними та обґрунтованими.

Розглянувши скаргу та дослідивши надані до неї додатки, документи, подані при її розгляду учасниками цивільного процесу, заслухавши пояснення представника боржника, державного виконавця та прокурора, суд не знаходить підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, повинно бути виконано органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, посадовими чи службовими особами та громадянами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Згідно з вимогами п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі і отриманих від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах. Відповідно до вимог п. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців зо дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до ТОВ фірми «Консоль ЛТД» про визнання договору недійсним, повернення безпідставно отриманих коштів та відшкодування шкоди та стягнуто з відповідача на користь позивача, на відшкодування матеріальних збитків кошти у сумі 3985642 гривні на відшкодування завданої моральної шкоди, кошти у сумі 10000 гривень, шляхом звернення стягнення на майно боржника. На виконання цього рішення суду, яке набрало законної сили 01 липня 2011 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання ГУЮ у Дніпропетровській області 12 вересня 2011 року відкрито виконавче провадження. 20 вересня 2012 року це виконавче провадження зупинено з тих підстав, що ухвалою господарського суду АР Крим від 16 липня 2012 року відкрито провадження у справі про визнання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» банкрутом. У звязку з окупацією Російською Федерацією частини території України АР Криму та неможливістю, з цих підстав, роботи судів, а отже і прийняття рішення про визнання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» банкрутом, на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року, виконавче провадження 20 червня 2014 року відновлено. За наслідками виконавчий дій, 05 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Підставами для закінчення вказано відсутність майна боржника, на яке може бути накладено стягнення. 17 лютого 2015 року, на підставі вимог ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем виконавче провадження відновлено. 12 березня 2015 року, на підстава вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», господарським судом Київської області винесено ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма «Консоль ЛТД» і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. 259-261). З цих підстав, 02 вересня 2015 року державним виконавцем виконавче провадження зупинено знову.

Суд констатує, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року, яким задоволено позов стягуюча, тривалий час, більше пяти років, органами виконавчої служби не виконується. Відтак, стягувач не може отримати ті кошти, які присуджено їй судом на відшкодування завданої боржником шкоди, що є не дотриманням її конституційного права на отримання коштів. Вимоги щодо обовязкового зупинення виконавчого провадження не розповсюджується на виконання рішень у немайнових спорах. Враховуючи те, що рішення, яким присуджено стягнення з ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_2 грошей на відшкодування завданої їй шкоди, є рішенням з майнового спору, підстав для поновлення державним виконавцем виконавчого провадження до закінчення дії мораторію, що запроваджений рішенням господарського суду Київської області від 12 березня 2015 року, немає. За відсутності підстав для поновлення державним виконавцем виконавчого провадження, підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 383, 384, 387 ЦПК України, - суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів зо дня її проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом пяти днів зо дня отримання ними копії ухвали, до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом пяти днів зо дня її проголошення, або протягом пяти днів зо дня отримання її копії особами, що не брали участь у розгляді справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко