Рішення

Іменем України

25 лютого 2016 року

Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.,

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши письмово, заочно у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно згідно договору іпотеки від 06 грудня 2007 року, а саме: квартира загальною площею 51,2 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., що знаходиться за адресою: смт. Дружба, вул. Лесі Українки, буд 6, вк. 17, Теребовлянського району Тернопільської області, і належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстром № 6766, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16945736 від 06 грудня 2007 року, шляхом визнання права власності на нерухоме майно за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на квартиру загальною площею 51,2 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., що знаходиться за адресою: смт. Дружба, вул. Лесі Українки, буд 6, вк. 17, Теребовлянського району Тернопільської області, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1906/1207/71-005 від 06 грудня 2007 року, яка становить 604260 грн. 42 коп. з яких: 567706 грн. 54 коп. - сума заборгованості за кредитом, 36553 грн. 89 коп. - сума заборгованості за відсотками в посилаючись на мотиви викладені в позовній заяві.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, але не повідомив суд про причини своєї неявки.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступне:

06 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1906/1207/71-005, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 36000 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк з 06 грудня 2007 року до 06 грудня 2037 року.

25 травня 2012 року між АТ «Свебанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого АТ «Сведбанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами, в наслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1306, 1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_3Г.).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні зясовано, що у терміни, встановлені кредитним договором, взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за таким договором у розмірі 604260 грн. 42 коп.

На день звернення позивача до суду заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 604260 грн. 42 коп. з яких: 567706 грн. 54 коп. - сума заборгованості за кредитом, 36553 грн. 89 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Зі змісту частини 1 статі 546 Цивільного кодексу України випливає, що виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманям, завдатком.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Добровільно зазначену суму боргу за кредитним договором відповідач не погасив.

Відповідач, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1906/1207/71-005 від 06 грудня 2007 року, передав в іпотеку позивачу належне йому на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу ОСОБА_2 06 грудня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію на право власності на нерухоме майно № 16945736 від 06 грудня 2007 року нерухоме майно - квартиру загальною площею 51,2 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., що знаходиться за адресою: смт. Дружба, вул. Лесі Українки, буд 6, вк. 17, Теребовлянського району Тернопільської області.

Вказаний житловий будинок належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу ОСОБА_2 06 грудня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію на право власності на нерухоме майно № 16945736 від 06 грудня 2007 року.

Однак, квартира, що знаходиться за адресою: смт. Дружба, вул. Лесі Українки, буд 6, вк. 17, Теребовлянського району Тернопільської області була придбана відповідачем у шлюбі.

Так, згідно заяви 06 грудня 2007 року ОСОБА_4 дала свою згоду на передачу в іпотеку своєї частки ОСОБА_1 придбаної ними під час шлюбу квартири загальною площею 51,2 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., що знаходиться за адресою: смт. Дружба, вул. Лесі Українки, буд 6, вк. 17, Теребовлянського району Тернопільської області.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є визнання права.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, іпотека припиняється.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п.12.3.1 Іпотечного договору від 06 грудня 2007 року, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п. 36, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов»язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). Проте, якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, який є відмінний від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов»язання, але в разі його порушення боржником від відповідає за задоволення вимог кредитора в межах вартості предмета іпотеки. З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

Згідно з ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета субєктом оціночної діяльності.

У договорі іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині.

Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» слід задовольнити, звернувши стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, загальною площею 51,2 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., що знаходиться за адресою: смт. Дружба, вул. Лесі Українки, буд 6, вк. 17, Теребовлянського району Тернопільської області, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-субєкта оціночної діяльності, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1906/1207/71-005 від 06 грудня 2007 року, яка становить 604260 грн. 42 коп. з яких: 567706 грн. 54 коп. - сума заборгованості за кредитом, 36553 грн. 89 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Також слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3654 грн. судового збору в доход держави.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 77, 179, 224-226 ЦПК України, ст. 546, 551, 572, Цивільного кодексу України, ст. 33, 37 Закону України „Про іпотеку", п. 36, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, загальною площею 51,2 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., що знаходиться за адресою: смт. Дружба, вул. Лесі Українки, буд 6, вк. 17, Теребовлянського району Тернопільської області, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-субєкта оціночної діяльності, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1906/1207/71-005 від 06 грудня 2007 року, яка становить 604260 грн. 42 коп. з яких: 567706 грн. 54 коп. - сума заборгованості за кредитом, 36553 грн. 89 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3654 грн. судового збору в дохід держави.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ: