У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути на свою користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 22 липня 2010 року у розмірі 24 662 грн 59 коп., яка складається з непогашеного кредиту у розмірі 13 968 грн 45 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 7 993 грн 54 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1 050 грн, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1 150 грн 60 коп. штрафу (процентна складова).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22 липня 2010 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 15 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. Вказував, що відповідачка належним чином умов договору не виконувала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 30 вересня 2014 року становить 24 662 грн 59 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 липня 2010 року у розмірі 24 662 грн 59 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди дійшли правильного висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованості, оскільки нею було порушено умови кредитного договору від 22 липня 2010 року.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

Д.Д.Луспеник

С.Ф.Хопта