Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/692/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 5 Доповідач Борисюк Р. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Трояновської Г.С., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади Коростенської міської ради Житомирської області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на майно, придбане за час перебування у шлюбі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 червня 2016 року,

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з даним позовом, в якому просив визнати за ОСОБА_5, яка померла 04 червня 2005 року, право спільної сумісної власності на майно набуте за час перебування у шлюбі, а саме житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться по вул. Тихона Кралі, 69 в м. Коростень.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що його батько ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 з 02 січня 1968 року по 14 грудня 2014 року. В період шлюбу батьками у 1973 році було побудовано житловий будинок № 69 по вул. Тихона Кралі.

04 червня 2005 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яка складається з належної спадкодавцю 1/2 частини вказаного житлового будинку. На час відкриття спадщини крім нього, спадкоємцями першої черги були: батько - ОСОБА_6 брат - ОСОБА_3 і сестра - ОСОБА_4.

ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті батька. Вказана справа перебуває в суді.

ОСОБА_4 також заявила про свої права на спадкове майно у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України.

Враховуючи, що брат відмовився визнати його право на частину спадщини, яка відкрилася після смерті матері, змушений звернутися до суду.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, вважає його таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права...

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, що спадкове майно - житловий будинок є обєктом нерухомого майна введеного в експлуатацію, а також доказів належності та правового статусу земельної ділянки, на якій його збудовано.

Колегія суддів не заперечує, що такі докази у матеріалах справи відсутні, але у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 повинно бути відмовлено з інших підстав.

Зокрема, встановлено, що 02.01.1968 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і після реєстрації шлюбу присвоєно дружині прізвище: ОСОБА_6 (а.с.3).

В період шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок в с. Чолівка Коростенського району, на даний час адреса: м. Коростень вул. Тихона Кралі, 69.

Як убачається із копії довідки Приватного підприємства «Коростенський житловий сервіс» (далі підприємсто) №5 за №313, що датується березнем 2015 року, згідно погосподарської книги №4 за 1996-2000р.р. Поліської сільської ради ( с. Чолівка) особовий рахунок № 451 на будинок № 69 по вул. Т. Кралі відкрито на ОСОБА_8, рік побудови 1973 (а.с. 13).

04 червня 2005 року ОСОБА_5 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №004928 від 07 червня 2005 року (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ТП №256998 - ОСОБА_8 помер 14.12.2014 року (а.с. 9).

Із копії довідки підприємства №1895 від 14.12.2015 року видно, що ОСОБА_5 зареєстрована та проживала на день смерті в будинку № 69 по вул. Т. Кралі в м. Коростень. З померлою за даною адресою були зареєстровані: ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про народження позивача серії ІІ-ТП №352960 в графі «батько» зазначено: «Мовчанюк Василь Яковлевич», а в графі «мати» - «Мовчанюк Надія Алемпіївна» (а.с. 4).

Колегією суддів встановлено, що в одних копіях документів вказано:« Василь Яковлевич» та «Надія Олемпіївна», в інших «Василь Якович» та «Надія Алимпіївна». Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув.

Відповідно до листа Коростенської міської нотаріальної контори від 09.03.2016 року в провадженні нотаріальної контори знаходяться спадкові справи № 622/2005 за заявою ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 та №79/2015 за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3. Свідоцтва про право на спадщину у вказаних спадкових справах не видавались (а.с. 20).

Згідно положень статті 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

ОСОБА_3 просить суд визнати за ОСОБА_5, яка померла 04 червня 2005 року, право спільної сумісної власності на майно набуте за час перебування у шлюбі, а саме житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться по вул. Тихона Кралі, 69 в м. Коростені.

Суд першої інстанції помилково не застосував до даних правовідносин положення статті 25 ЦК України, статей 27-31 ЦПК України, не зробив висновок про те, що не підлягає вирішенню питання про права особи, цивільна процесуальна правоздатність і дієздатність якої припинена у звязку із смертю.

Суд не звернув увагу позивача на невірно обраний останнім спосіб захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відтак, таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія судів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до територіальної громади Коростенської міської ради Житомирської області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на майно, придбане за час перебування у шлюбі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: