Справа № 202/8052/15-ц
Провадження № 2/202/348/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.

за часті секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до реєстраційного посвідчення та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.07.1999р. серії АВВ №61244, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, являється власником квартири, що знаходиться за адресою: 49051, м. Дніпропетровськ, вул. Осіння. АДРЕСА_1. Разом з нею, власником зазначеної квартири також являється її онука, ОСОБА_2, відповідач по справі, яку 07.04.2004 року було усиновлено громадянами США та вивезено на постійне місце проживання до країни США. З того часу відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає. Доглядає та сплачує комунальні послуги позивач. Оскільки реєстрація відповідача змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, просила з урахуванням уточнень визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подала, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення, нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 22.07.1999р. серії АВВ №61244, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, та технічного паспорту від 16.07.1999р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: 49051, м. Дніпропетровськ, вул. Осіння. АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позову, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З аналізу змісту положень цієї статті слідує висновок про те, що визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням можна лише члена сім'ї власника житла, а не власника або співвласника житла, оскільки в такому випадку власник (співвласник) буде позбавлений права користування об'єктом права власності, яке гарантоване статтею 41 Конституції України.

Враховуючи викладене і те, що відповідач є співвласником спірної квартири, він має рівне з позивачем право володіння, користування та розпорядження нею, а тому не може бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою, не залежно від тривалості часу його відсутності.

Керуючись ст. 47 Конституції України ,ст.ст. 16, 319, 321, 405, ЦК України, ст.ст. 215-218, 224,225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлений до 23 січня 2016 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Є.В. Волошин