Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/8190/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.
Провадження № 22-ц/778/631/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 березня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2015 року має заборгованість - 15585,05 грн., яка складається з наступного: 6058,34 грн. - заборгованість за кредитом; 6608,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1937,89 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 730,24 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 28 березня 2008 року у розмірі 15585 грн. 05 коп., та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12666,92 грн., яка складається з: 6058,34 грн. - заборгованість за кредитом; 6608,58 грн. - заборгованість по процентам.; та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині відмови у стягнення заборгованості з пені та штрафів та ухвалити нове рішення в цій частині, задовольнивши позовні вимоги щодо стягнення пені та штрафу, які були нараховані до 14.04.2014 року, в іншій чат сні рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У зв'язку з активною фазою антитерористичних операцій у населених пунктах Донецької та Луганської областей, відповідно до листів ДППЗ «Укрпошта» №04-16-1041 від 25.07.2014 року; № 04-19-1263 від 05.09.2014 року; № 04-16-1412 від 08.10.2014 року та № 04-16-1490 від 20.10.2014 року, № 04-19-1676 від 01.12.2014 року, № 04-16-157 від 02.02.2015року, № 04-16-429 від 01.04.2015 року «Щодо часткового призупинення приймання до пересилання поштових відправлень» призупинено приймання для пересилання поштових відправлень до м. Новоазовськ Донецької області ( а.с.53-54).

Відповідач до суду апеляційної інстанції Запорізької області не прибув.

Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений розміщенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення пені, комісії та штрафів, суд першої інстанції виходив із положень ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якого на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Проте, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд не звернув увагу на наступне.

Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строки,встановлені договором.

Згідно з п. 3) ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За приписами ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_3 шляхом підписання сторонами заяви на отримання платіжної картки і ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг був укладений договір, відповідно до умов якого позивач надав, а ОСОБА_3 отримав кредитні кошти на платіжну картку «Універсальна» НОМЕР_2 з кредитним лімітом 1900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, обумовивши пунктами 3.2, 3.3 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент (а.с.7-10).

Так, зі змісту заяви, яка містить підпис ОСОБА_3, вбачається, що позичальник погодився з тим, що при порушенні будь-якого із грошових зобов'язань, зазначених у договорі, більш ніж на 120 днів застосовується штраф: 250 грн.(фіксована частина) + 5% від суми позову (процентна складова).

Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає клієнту картки, їх вид і строк дій визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Згідно з п.п. 3.2, 3.3 Умов і правил надання банківських послуг банком кредитний ліміт ОСОБА_3 було змінено до 7000 грн.(а.с.4-6).

Пунктом 6.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачений обов'язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

За матеріалами справи, картка № НОМЕР_3 діє до березня 2012 року (а.с. 62).

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 зобов'язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у нього перед банком утворилась заборгованість.

За розрахунком банку сума заборгованості позичальника ОСОБА_3 станом на 31.07.2015 р. становить 15 585,05 грн. та складається з: 6 058,34 грн. - заборгованість за кредитом; 6 608,58 грн. - заборгованість по процентам; 1 937,89 грн. - заборгованість за пенею; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 730,24 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги банку щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом в сумі 6 058,34 грн. та заборгованості по процентам в сумі 6 608,58 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення 1 937,89 грн. - заборгованості за пенею; 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 730,24 грн. - штрафу (процентна складова), з посиланням на те, що зазначені суми були нараховані до квітня 2014 року (відповідно до ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції») колегія суддів виходить з наступного.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та розрахунку заборгованості вбачається, що пеню з відповідача ОСОБА_3 позивач просить стягнути за період до 01.04.2014 року (а.с. 4-6, 36-39).

Умовами договору, а саме Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» передбачено нарахування комісії за несвоєчасне погашення заборгованості ( при виникненні прострочки на суму більш ніж 50грн.) в розмірі 1% заборгованості, але не менш ніж 10 грн. в місяць.(а.с.61).

Умовами договору, а саме заявою позичальника, яка має підпис відповідача, передбачено застосування штрафу (250 грн. + 5% від суми позову) при порушенні будь-якого із грошових зобов'язань, зазначених у договорі більш ніж на 120 днів, та пені за несвоєчасне погашення заборгованості (та як наслідок - нарахування пені за кожний день прострочення 1%, але не менш ніж 10 грн. в місяць) (а.с.7).

Встановивши, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, суд дійшов висновку, що на вказані договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а тому позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафів не підлягають задоволенню.

Проте, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд не звернув увагу на період нарахування пені, штрафів відповідачу, що визначений у розрахунку заборгованості наданому позивачем, відповідно до якого частина пені була нарахована до набрання чинності Законом України 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та відповідно до умов укладеного договору.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу в задоволенні вимог про стягненні пені, нарахованої до 14.04.2014 року в розмірі 1029 грн.19 коп.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003 цс 15.

Враховуючи вищевикладене, штраф в розмірі 250 грн.(фіксована частина) та штраф (процентна складова)в сумі 730,24 грн.не підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь банку. Тому рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог банку до ОСОБА_3 про стягнення комісії, штрафів підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені в сумі 1029 грн.19 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки в оскаржуваній частині позов задоволено частково, стягненню на користь банку підлягає судовий збір в сумі 94 грн. 49 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316,317 ЦПК України , колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року у цій справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення пені та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» пеню в розмірі 1029 гривень 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 94 грн. 49 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: