Справа № 138/2223/16-ц
Провадження №:2/138/680/16
29.09.2016 м. Могилів - Подільський
Могилів - Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючої судді Жикевич Т.Б.,
за участю секретаря Цибульської Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Також у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає каілька років племінник бувшого власника ОСОБА_2
Враховуючи той факт, що відповідач не проживає у вказаному вище житлі більше року, не приймає участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймає участі в оплаті необхідних платежів по утриманню домоволодіння і не входить до складу сім'ї, позивач просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування вказаним вище житлом.
В судове засідання сторони спору не з'явились.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації та за адресою, яка зазначена в позові, як фактичне місце проживання відповідача. Дані обставини підтверджуються рекомендованими відправленнями.
Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке.
Згідно договору купівлі продажу від 30.03.2016 ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1, у ОСОБА_3 (а.с.5, 6).
Згідно довідки №972 від 11.04.2016 виданої директором МКП «Житловокомунгосп» ОСОБА_3, як власник, не зареєстрований, а ОСОБА_2 зареєстрований, як племінник власника за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
В позові вказано, що відповідач не проживає у вказаній квартирі більше року.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідача за адресою місця реєстрації менше ніж 1 рік в матеріалах справи не має.
Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.
При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач не проживає у вказаному вище будинку, як зазначено позивачами, такий строк перевищує 1 рік, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 150, 156, 162 ЖК України РСР, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 197, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Т.Б.Жикевич