Провадження №2/761/1608/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Рибака М.А.

при секретарі Сівоха І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України, про стягнення коштів за навчання ,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року Київський обласний центр зайнятості ( далі по тексту - позивач, ЦЗ) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 ( далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1.), третя особа: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України ( далі по тексту - третя особа, ІПКДСЗУ) про стягнення коштів за навчання.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ІПКДСЗУ, позивачем та відповідачем відповідно до Порядку відбору осіб на навчання за програмами підготовки бакалаврів і перепідготовки спеціалістів в ІПК ДСЗУ за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкого державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі по тексту - Фонд), затвердженого наказом Державного центру зайнятості від 10.08.2009 № 56 був укладений договір від 28.08.2010 року № УПБ-10/ОЦЗ/04 про підготовку фахівця з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби зайнятості (далі по тексту - договір). Відповідно до пункту 2.6 договору відповідач була ознайомлена з вартістю навчання, про що свідчить її особистий підпис в договорі. В подальшому ОСОБА_1 була зарахована на 1-й курс заочної форми навчання до ІПК ДСЗУ наказом ІПК ДСЗУ № 215 від 25.08.2010 року за напрямом управління персоналом та економіка праці за кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. При цьому, строк надання освітньої послуги з 28 серпня 2010 року по 30 січня 2015 року. Наказом ІПДЗСУ від 31.10.2014 року № 272 «Про випуск студентів» відповідача відраховано зі складу слухачів, у зв'язку із закінченням строку навчання та отриманням диплому бакалавра. Відповідно до п. 4.4 договору передбачено, що особа після закінчення навчання в ІПК ДСЗУ повинна відпрацювати в державній службі зайнятості не менше трьох років. Пунктом 5.2. та підпунктом 5.2.2. договору передбачено, що відповідач відшкодовує до Фонду вартість навчання та компенсує всі інші витрати, пов'язані з навчанням у випадку відмови після закінчення навчання в ІПК ДСЗУ від роботи в органах державної служби зайнятості України. Позивач зазначає, що листом від 16 червня 2015 року за № 1861/08/12-15 відповідачу було запропоновано з'явитись до позивача в строк до 03 липня 2015 року з метою подальшого вирішення питання про працевлаштування. Разом з тим, відповідач повідомила, що договірні зобов'язання вже закінчились, вона вже працевлаштована в державній установі «Урядовий контактний центр», у зв'язку з чим відмовляється з'являтись до позивача та повертати кошти за навчання. В подальшому, позивачем повторно був надісланий лист від 17.08.2015 року відповідачу щодо працевлаштування в органах державної служби зайнятості та направлено перелік вакансій по Київській обласній службі зайнятості, а також попереджено про відповідальність за невиконання зобов'язань за договором. Таким чином позивач вказує, що в повному обсязі дотримався своїх зобов'язань за договором, натомість відповідач, в порушення умов договору, своїх зобов'язань не виконував, та не виконує в теперішній час, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача кошти за навчання у сумі 17 700 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач надав суду заперечення проти позову (а.с. 34-37), в яких зазначила, що укладений з позивачем договір вже припинив свою дію, а у направленні на роботу від 21.11.2014 року, яке було виписано під час дії договору не зазначено на яку посаду та коли ОСОБА_1 мала би прибути для відпрацювання. Вказаний факт, на думку відповідача, свідчить про те, що позивач не сприяв у працевлаштуванні ОСОБА_1, не було закріплено місце роботи за призначенням з конкретним посадовим окладом, на якому відповідач мала працювати після закінчення навчання, що є грубим порушенням з боку позивача. Крім того, відповідач зазначила, що договором не було передбачено вартості навчання, у зв'язку з чим остання не зобов'язана відшкодовувати вартість навчання, що на момент укладання договору не була визначена.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Свідок ОСОБА_2, яка працює начальником відділу по роботі з персоналом Київського обласного центру зайнятості в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 навчалась за направленням в ІПК ДСЗУ та зобов'язана була відпрацювати певний період часу в державній службі зайнятості. Під час проходження практики ОСОБА_1 була повідомлена про наявність вакансій, однак повідомила, що відпрацьовувати не бажає, при цьому остання зазначала, що її не влаштовує заробітна плата. Після закінчення навчання ОСОБА_1 направлялись листи з правом вибору вакансії, однак вона надала відповідь, що не вважає за необхідне з'являтись задля подальшого працевлаштування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи та свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 серпня 2010 року між ІПКДСЗУ, Київським обласним центром зайнятості та ОСОБА_1 було укладено договір № УПБ-10/ОЦЗ/04 про підготовку фахівця з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби зайнятості (а.с.4-5).

Відповідно до п. 1.1. предметом договору є підготовка за кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття фахівця з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби зайнятості.

Згідно п.4.4. передбачено, що ОСОБА_1 зобов'язана прибути після закінчення навчання в інститут в ЦЗ та відпрацювати в державній службі зайнятості не менше трьох років.

В свою чергу, ІПКДСЗУ зобов'язаний надати ОСОБА_1 освітню послугу на рівні державних стандартів вищої освіти, забезпечити дотримання прав учасників навчального процесу відповідно до законодавства та з урахуванням того, що ОСОБА_1 навчається в Інституті за кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інформувати ЦЗ та ОСОБА_1 (під особистий підпис) про вартість навчання, видати документ державного зразка про підготовку в разі успішного закінчення повного курсу навчання (п.п.2.1, 2.3, 2.4, 2.6 договору).

Як вбачається з вказаного договору відповідач ознайомлена з вартістю навчання відповідно до п.2.6 договору, про що свідчить її особистий підпис. (а.с. 5)

Пунктом 5.1. передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством та цим договором.

Згідно з п. 5.2. договору, ОСОБА_1 відшкодовує до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття вартість навчання та компенсує всі інші витрати, пов'язані з її навчанням у наступних випадках, зокрема відповідно п.п. 5.2.2. відмова після закінчення навчання в ІПК ДСЗУ від роботи в органах державної служби зайнятості України.

Відповідно до Наказу № 215 від 25.08.2010 року ІПКДСЗУ ОСОБА_1 зараховано студентом першого курсу заочної форми навчання за напрямами за кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (а.с. 6).

Наказом № 272 від 31.10.2014 року ОСОБА_1 відраховано зі складу студентів ІПКДСЗУ у зв'язку з закінченням терміну навчання та отримання диплому бакалавра.

При цьому, як вбачається з листа від 16 червня 2015 року № 1861/08/12-15 позивач був повідомлений про необхідність прибути до Київського обласного центру зайнятості у віддіу по роботі з персоналом та повідомлений, що неявка до зазначеної у листі дати вважатиметься відмовою зі сторони ОСОБА_1 виконувати свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим буде подано позов до суду для стягнення коштів за навчання. (а.с. 8).

Листом від 21.07.2015 року № 2333/08/12-15 відповідачу було повторно повідомлено про зобов'язання прибути до Київського обласного центру зайнятості та направлено перелік наявних вакансій по Київській обласній службі зайнятості (а.с.10.)

Разом з тим, згідно заяв ОСОБА_1 від 09.07.2015 р. та від 03.08.2015 р. вона відмовилась від працевлаштування в службі зайнятості, чим порушила умови договору, і в зв'язку з цим зобов'язана відшкодувати кошти за навчання.

Відповідно до витягу з додатку №1 до наказу ІПК ДСЗУ від 19.04.2010 року № 75 "Вартість навчання за заочною формою навчання (прийом 2010 року)" та листа ІПК ДСЗУ від 31.08.2015. №2966 вартість навчання одного студента за спеціальністю "Управління персоналом та економіка праці" за весь строк навчання становить 17700 грн.

Відповідно до ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події..

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,

Таким чином, в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором заборгованість відповідача перед позивачем за надані освітні послуги становить 17700,00 ( сімнадцять тисяч сімсот) гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України, про стягнення коштів за навчання підлягає задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором № УПБ-10/ОЦЗ/04 на надання освітньої послуги від в сумі 17700,00 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 626,627,629, ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України, про стягнення коштів за навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського обласного центру зайнятості (р/р 0001 в ГУ ДКСУ в Київській області, м. Київ, МФО 821018, Код 03491085) 17700,00 (сімнадцять тисяч сімсот грн. 00 коп. ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 487,20 (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК