Справа № 310/9791/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна,

- за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю одного з подружжя, визнання права власності,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що з 29. 09. 2007 року вони з ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 05. 05. ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 08. 09. 2015 року шлюб розірвано.

На час укладення шлюбу ОСОБА_2 мав на праві власності цілий нежилий обєкт нерухомості по вул. Макарова, 7-д в м. Бердянську Запорізької області вартістю 28 000 грн., проте за час шлюбу його вартість істотно збільшилася, так станом на 09. 11. 2015 року згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації його вартість склала 124 560,00 грн.

Вартість збільшилася за рахунок того, що за час шлюбу вони з відповідачем вкладали у нерухоме майно спільні кошти для використання його у комерційних цілях, крім того, вона вкладала свої особисті кошти, які заробляла у якості доходу від підприємницької діяльності. Також вона продала належне їй на праві власності майно дві земельні ділянки і вклала ці кошти в будівництво.

Довідки Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 07. 07. 2015 року підтверджують розмір її доходів, так з 10. 01. 2009 року по 30. 06. 2009 року сума її доходів від підприємницької діяльності склала 428 579,00 грн., за період з 01. 01. 2010 року по 30. 09. 2010 року 479 766, 00 грн.

Крім того, дитина після розлучення проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні.

Також на земельній ділянці, належній батькові відповідача ОСОБА_3, яка розташована по вул. Шмідта, 18-б в м. Бердянську на підставі договору про сумісне будівництво, відповідач ОСОБА_2 набув право власності на нежитлову будівлю, усе це відбулося у час перебування їх у зареєстрованому шлюбі.

Просить визнати нерухоме майно обєктом спільної сумісною власності подружжя, нежитлову будівлю по вул. Макарова, 7-д на підставі істотного збільшення вартості майна за час перебування у зареєстрованому шлюбі, і з урахуванням того, що на її утримання перебуває неповнолітня дитина, визнати за нею право власності на 3/4 частини будівлі.

Визнати нежитлову будівлю по вул. Шмідта, 18-б в м. Бердянську як таку, що набута у період шлюбу, і визнати за нею право власності на 1/2 її частину.

ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, у якому зазначив, що на земельній ділянці за адресою м . Бердянськ, вул. Шмідта, 18-б , що належить його батькові, ОСОБА_3, він у період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 за власні кошти побудував нежитлове приміщення «А2». Право власності на приміщення він набув на підставі договору про спільне будівництво, на будівництво він витратив власні кошти в розмірі 102 000 грн., які позичав, і які його особистими боргами і не створюють обовязку для відповідачки, що їй особисто було відомо.

Просить визнати цю нежитлову будівлю «А2», що розташована по вул. Шмідта, 18-б в м. Бердянську, особистою власністю його, ОСОБА_2, та визнати за ним право власності на неї.

До суду сторони не явилися, усі повідомлені про дату слухання справи належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_1. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали мирову угоду, за якою визначилися із поділом спільного майна, набутого у період зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а саме за ОСОБА_1 визнається право власності на нежитлову будівлю по вул. Макарова, 7-д в м. Бердянську Запорізької області зі скасуванням права власності на неї ОСОБА_2

За ОСОБА_2 визнається право власності на цілий окремий обєкт нерухомості - нежитлове приміщення «А2», яке розташоване по вул. Шмідта, 18-б в м. Бердянську Запорізької області.

У заяві сторони просять постановити ухвалу про визнання мирової угоди, провадження у справі закрити, зазначають, що жодних претензій один до одного не мають, про умови укладання мирової угоди обізнані.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість визнання мирової угоди, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов»язків сторін та предмету позову.

Згідно до ч. 4, 5 цієї ж статті у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнання мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29. 09. 2007 року по 08. 09. 2015 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб та копією рішення Бердянського міськрайонного суду від 08. 09. 2015 року.

05. 05. 2009 року у сторін народилася дитина ОСОБА_4, яка проживає з матір»ю.

На час реєстрації шлюбу ОСОБА_2 мав на праві власності цілий нежилий обєкт нерухомості по вул. Макарова, 7-д в м. Бердянську Запорізької області.

На підставі того, що за час шлюбу вказане нерухоме майно значно збільшилося у своїй вартості з 28 000 грн. до 124 560,00 грн., ОСОБА_1 просила визнати це майно спільним сумісним майном подружжя.

Згідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_1 надала довідку про вартість нерухомого майна станом на час набуття на нього права власності відповідачем ОСОБА_2 у 2007 році, і на час розірвання шлюбу 2015 року, довідку Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про власні доходи від підприємницької діяльності, і суд вважає ці докази такими, що заслуговують на увагу, доводять її позовні вимоги, є належними та допустимими і підтверджують фактичні обставини справи, а отже є підстави для визнання нежитлової будівлі по вул. Макарова, 7-д в м. Бердянську Запорізької області спільним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Просила з урахуванням того, що дитина знаходиться на її повному утриманні, відступити від рівності часток у спільному майні подружжя, передбаченого ст. 70 СК України, і визнати за нею право власності на 3/4 його частини, на нежитлове приміщення, що розташоване по вул. Шмідта, 18-б в м. Бердянську, просила визнати право власності на 1/2 частку, так як воно побудовано під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2

ОСОБА_2 у зустрічному позові просить визнати нерухоме майно - нежитлове приміщення «А2», яке розташоване по вул. Шмідта, 18-б в м. Бердянську Запорізької області його особистою власністю, посилаючись на те, що він набув на нього право власності, побудувавши його за власні кошти на земельній ділянці, що належить на праві оренди його батькові ОСОБА_3, на підставі договору про спільне будівництво.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

ОСОБА_2 зазначив, що здійснював будівництво під час перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1, але вклав у будівництво свої особисті кошти, які отримав у борг, і про це було відомо його дружині, і вона проти цього не заперечувала, і зазначає, що його боргові зобовязання не створюють для відповідачки будь яких обовязків.

ОСОБА_3, якому земельна ділянка по вул. Шмідта, 18-б в м. Бердянську належить на підставі договору оренди від 27. 11. 2008 року строком до 01. 08. 2057 року, підтверджує вказані обставини.

ОСОБА_1 не заперечує проти визнання права власності за ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно як його власне майно, що підтверджується підписаною нею мировою угодою.

Сторони просять визнати мирову угоду, підписану ними, суд, враховуючи, що їх позовні вимоги не суперечать закону, не порушують права та обовязки інших осіб, вважає за можливе мирову угоду визнати і провадження по справі закрити.

Керуючись ст. ст. 57, 62, 70 СК України, ст. ст. 10,60,175,205,206 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю по вул. Макарова, 7-д в м. Бердянську Запорізької області зі скасуванням права власності на неї ОСОБА_2 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на цілий окремий обєкт нерухомості - нежитлове приміщення «А2», яке розташоване по вул. Шмідта, 18-б в м. Бердянську Запорізької області.

Провадження по справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня її проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_5