ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1266/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

за участю секретаря - Кубіва С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: Дарницьке управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: Дарницьке управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1. В спірній квартирі зареєстровані відповідач та його неповнолітня донька ОСОБА_4. Останні в зазначеній квартирі не проживають та не з'являються, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не мають, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила суд визнати ОСОБА_3 такими, що втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позов визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи, Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи, служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Повно та всебічно вивчивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є позивач, ОСОБА_2, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 10.03.1998 року (а.с.6).

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_3 на день звернення до суду в зазначеній квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не зберігає, квартирою не цікавляться, що підтверджується актами, виданими ЖЕД № 201 від 14.12.2015 року; від 18.01.2015 року; від 07.10.2016 року.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, порушуює права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК).

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 не є власником спірної квартири, у спірній квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не зберігає, квартирою не цікавляться, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_3. визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.10, 11, 60, 79, 88, 169, 174, 209, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.317, 319, 361, 391, 405 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва протягом десяти днів з часу його проголошення. У разі, якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА