Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Ковальчук Н.М.,

суддів Гордійчук С.О., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання Мельник С.Ю.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

позивачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2016 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2016 року до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років. В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено негайне виконання рішення. Вирішено питання про судові витрати.

Вважаючи рішення суду необґрунтованим, ухваленим з порушенням та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин справи, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн., оскільки це ставить його у скрутне матеріальне становище. Додає, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку становить 1170 грн. на місяць, а тому, зважаючи на обовязок обох батьків щодо утримання дитини в рівних частинах, та з урахуванням щомісячної допомоги від держави, яку отримує позивачка, погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісяця. Заперечує стягнення аліментів на утримання дружини в повному обсязі, покликаючись на ч.2 ст. 84 СК України, яка передбачає таке право дружини, з якою проживає дитина, лише за умови, якщо батько дитини може надавати матеріальну допомогу. Стверджує, що він ніде не працює, не має доходів, а тому суд прийшов до безпідставних висновків про наявність у нього фінансових можливостей для утримання дружини, з якою проживає дитина. Посилаючись на відсутність доказів про підтвердження позовних вимог, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дитини змінити зменшивши їх розмір до 600 грн. на місяць, а в частині стягнення аліментів на утримання дружини скасувати відмовивши у задоволенні позову в цій частині.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 565/219/16-ц Головуючий у 1 інстанції Малков В.В.

Провадження № 22-ц 787/1673/2016 Доповідач Ковальчук Н.М.

підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив із передбаченого законом обовязку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також врахував мінливий характер доходів відповідача, визначивши аліменти в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції вірно врахував матеріальне становище позивачки, те, що власного житла вона не має, а, доглядаючи малолітню дитину, не в змозі працювати і отримувати будь-який дохід.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Задовольняючи позовну вимогу про стягнення аліментів на користь дружини, з якою проживає дитина, суд керувався положеннями ч. 2, 4 ст. 84 СК України, яка закріплює право дружини, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, не врахував вимоги ч.4 ст. 84 СК України, де зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, і визначив такий розмір в сумі 1000 гривень, що є завищеним, виходячи із слідуючого.

Із свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 520456, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції 20 лютого 2016 року, вбачається, що сторони по справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 089531 (а.с. 5), проте фактично шлюбні стосунки між ними припинені.

На даний час дитина сторін проживає з матірю, ОСОБА_3 (довідка ЖЕД № 1 м. Кузнецовськ від 02.03.2016р. № 499), та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір аліментів на утримання дитини сторін відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідачє фізично здоровою особою працездатного віку та не позбавлений можливості працевлаштуватися, а відтак, відсутність нормального заробітку, про яку він зазначає в апеляційній скарзі, носить у тимчасовий характер і не може бути підставою для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів на утримання дитини.

З пояснень сторін по справі встановлено, що відповідач залишив сім»ю до народження дитини у грудні 2015 року і звільнився з роботи за згодою сторін.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має фінансової змоги сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі у звязку з тим, що не працює, не можуть вважатися істотними обставинами, що слугують підставою для зменшення розміру аліментів на утримання його дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, з аналізу даної норми слідує, що наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти є обовязковою умовою для їх стягнення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1000 гривень, не зясував спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу позивачці до досягнення їх дитиною трирічного віку в такому розмірі.

Матеріали справи містять копію трудової книжки ОСОБА_6 серії АХ № 303341, з якої вбачається, що він був звільнений з роботи у ТОВ «Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство «Електропівденмонтаж» в грудні 2015 року, і після цього офіційно не працевлаштувався (а.с. 68).

В даний час відповідач не працює, однак до суду не надав будь-яких доказів, які давали б підстави вважати, що він не працює з поважних причин.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідач в даний час утримує престарілу матір. Судом встановлено, що вона отримує щомісячну пенсію і відповідачем не доведено, що мати потребує додаткової допомоги.

Не є переконливими доводи відповідача про те, що він не працює, оскільки хворіє, оскільки суду ним не подано будь-якого медичного заключення щодо його працездатності.

Отже, неповно зясувавши дійсні обставини справи щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1000 гривень, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального, а тому, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, зменшивши розмір зазначених аліментів до 300 гривень.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку змінити, зменшивши розмір стягнення аліментів на утримання дружини до 300 (трьохсот) гривень щомісячно.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_7

Судді: підпис ОСОБА_8

підпис ОСОБА_9

Копія вірна: суддя-доповідач ОСОБА_7