Справа №577/904/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/829/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Підлипненської сільської ради, треті особи: управління Держгеокадастру у Конотопському районі, Конотопське міськрайонне управління юстиції, Конотопська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання на неї права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що після смерті 06 січня 2009 року матері ОСОБА_4 вона за законом успадкувала належне їй майно, окрім земельної ділянки загальною площею 2700 кв.м в с. Комсомольська Комуна м. Конотоп, Сумської області по вул. Макаренка, 28, придбаної її матірю за договором купівлі-продажу від 18 квітня 1997 року, так як остання за життя не зареєструвала вказане нерухоме майно у Державній реєстраційній службі. Крім того, у договорі купівлі-продажу земельної ділянки вказана лише її загальна площа 2700 кв.м, без посилання на цільове призначення землі.

Враховуючи зазначене, позивач просила встановити факт належності її матері ОСОБА_4, яка померла 06 січня 2009 року, земельної ділянки площею 2700 кв.м в с. Комсомольська Комуна м. Конотоп, Сумської області по вул. Макаренко, 28, з яких: 101 кв.м земельної ділянки під забудовою, а 2699 кв.м земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2016 року, в яке були внесені виправлення відповідно до ухвали цього ж суду від 29 квітня 2016 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Вказане рішення суду позивач оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не враховано обставини того, що мати позивачки при купівлі в 1997 році земельної ділянки зареєструвала її на своє імя у Підлипненській сільській раді, про що у книзі реєстрації громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність, зроблено запис за № 1244. Також відомості про неї, як про нового власника земельної ділянки, яка придбала її у ОСОБА_5, внесено в земельно-кадастрову книгу по сільській раді за № 1981, а саме: з ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_4 Таким чином, оскільки документом, який на той час посвідчував право приватної власності громадян на земельні ділянки, міг бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах, тому мати позивачки набула право власності на спірну земельну ділянку. Відтак, позивач вважає, що її позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельної ділянки від 18 квітня 1997 року ОСОБА_6 купила у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 земельну ділянку розміром 2700 кв.м, що знаходиться у с. Комсомольська Комуна, Конотопського району, по вул. Макаренка, 28. Вказана приватна земельна ділянка була зареєстрована за ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 18 квітня 1997 року, про що зроблено запис у книзі реєстрації громадян під № 1244, як про це вказав сільський голова 10 вересня 2003 року (а.с.14).

06 січня 2009 року ОСОБА_4 померла і після її смерті відкрилась спадщина, яку прийняла її дочка позивач ОСОБА_3 (а.с.18, 20).

Зокрема, 16 липня 2009 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, в якому йдеться про отримання нею спадщини, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Макаренка за № 28 в с. Комсомольська Комуна, м. Конотоп, Сумська область, належного померлій ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18 квітня 1997 року Конотопською держнотконторою за реєстраційним № 3562, зареєстрованого в Конотопському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 155 від 16 вересня 2003 року, РПВН 2677717. На земельній ділянці знаходиться: житловий будинок «А-1» дерево, житлова площа якого 20,4 кв.м згідно правовстановлюючого документа, сарай «Б» - саман, літня кухня «В» дерево, погріб «ПГ» цегла, вбиральня «Д» дерево, огорожа «№» дерево, колодязь «к» з/бетон (а.с.16).

Також позивач успадкувала і земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що повідомила Конотопська міська державна нотаріальна контора (а.с.27).

Оскільки за життя ОСОБА_4 не одержала державного акта на право власності на спірну земельну ділянку і вказана земельна ділянка не була зареєстрована на її імя, тому Конотопською міською державною нотаріальною конторою було відмовлено позивачу ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку з посиланням на те, що у ОСОБА_4 право власності на неї не виникло (а.с.6), про що також йдеться і у повідомленні управління Держземагентства у Конотопському районі Сумської області (а.с.13).

Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 серпня 2009 року, за позивачкою зареєстровано право власності на будинок за адресою: Сумська область, м. Конотоп, с. Комсомольська Комуна, вул. Макаренка, буд.28, тобто на місці розташування спірної земельної ділянки (а.с.15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за життя ОСОБА_4 не оформила на себе право власності на спірну земельну ділянку, тому таке право у неї не виникло, у звязку з чим відсутні підстави як для встановлення факту належності їй вказаної земельної ділянки, так і для визнання за позивачкою ОСОБА_3 права приватної власності на цю земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З аналізу вказаної норми закону вбачається, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Як передбачено ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), тобто станом на 18 квітня 1997 року, коли ОСОБА_4 придбала спірну земельну ділянку, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте, дію статті 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

У пункті 3 Декрету йдеться про те, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме: для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Отже, пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», але був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Вказаної правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 30 травня 2012 року у справі № 6-31цс12, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З доданих до апеляційної скарги письмових документів, які приєднані до матеріалів справи, вбачається, що у книзі реєстрації громадян, яким Підлипненською сільською радою передано земельні ділянки у приватну власність, зроблено запис за № 1244 про перехід права власності на земельну ділянку в с. Комсомольська Комуна по вул. Макаренка, 28 від ОСОБА_5 до ОСОБА_4 (а.с.47-48).

Також відомості про ОСОБА_4, як про нового власника земельної ділянки загальною площею земельної ділянки площею 0,27 га, в тому числі: під ріллею 0,26 га, садами та іншими плодово-ягідними багаторічними насадженнями 0,01 га, іншими сільськогосподарськими угіддями 0,01 га, під побудовами, чагарниками, лісами та ярами 0,01 га, згідно договору купівлі-продажу від 18 квітня 1997 року, після придбання у ОСОБА_5, внесено до земельно-кадастрової книги, яка ведеться в Підлипненській сільській раді за № 1981, а саме: з ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_4 (а.с.49).

Крім того, з повідомлень Підлипненської сільської ради міста Конотоп Сумської області від 01 квітня 2016 року за № 166 та від 25 травня 2016 року вбачається, що рішенням виконкому Підлипненської сільської ради від 26 жовтня 1993 року за № 30 ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,27 га за адресою: с. Комсомольська Комуна, вул. Макаренка, 28 (адреса вказана на час видачі державного акта), цільове призначення якої для ведення особистого господарства. На підставі даного рішення був виданий один державний акт, незважаючи на те, що на даній земельній ділянці був розташований житловий будинок з господарськими будівлями. Згідно договору купівлі-продажу від 18 квітня 1997 року ОСОБА_5 продала дану земельну ділянку ОСОБА_4. Дана земельна ділянка зареєстрована в Підлипненьскій сільській раді за ОСОБА_4, про що зроблено запис в книзі реєстрації громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність за № 1244. Також змінено власника в земельнокадастровій книзі, яка ведеться в Підлипненській сільській раді, з ОСОБА_5 на ОСОБА_4 за № 1981.

Також у відповіді відповідача від 25 травня 2016 року вказується про те, що станом на 1993 рік у Підлипненській сільській раді склалась така практика видачі державних актів, що якщо була земельна ділянка площею більшою, ніж 0,25 га, то видавався один державний акт з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, хоча це суперечило земельному законодавству (а.с.52, ).

Отже, з урахуванням наведених норм права та встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на спірне нерухоме майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 2700 кв.м в с. Комсомольська Комуна, м. Конотоп по вул. Макаренка, 28, оскільки її право власності підтверджується відповідним записом у земельно-кадастрових документах, у звязку з чим висновок суду першої інстанції з цього приводу, яким заперечується таке її право, є помилковим.

В той же час, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в частині встановлення факту належності за життя ОСОБА_4 спірної земельної ділянки, оскільки посилання на такий факт є зайвим, так як право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку посвідчено відповідним записом у земельно-кадастрових документах, тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаної вимоги ґрунтується на законі.

Таким чином, враховуючи, що позивач прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4, значить успадкувала і спірну земельну ділянку також, тобто земельну ділянку загальною площею 2700 кв.м в с. Комсомольська Комуна м. Конотоп Сумської області по вул. Макаренка, 28.

Отже, приймаючи до уваги, що нотаріус вважав неможливим видати на імя позивачки свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, тому з урахуванням вищезазначеного необхідно визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку, у звязку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з неповним зясуванням обставин справи, його висновки в частині відмови у задоволенні вимоги про визнання за позивачкою права власності на спірну земельну ділянку не ґрунтуються на вимогах закону, тому таке рішення суду в зазначеній частині необхідно скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, визнавши за позивачкою право власності у порядку спадкування за законом після померлої 06 січня 2009 року ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 2700 кв.м в с. Комсомольська Комуна м. Конотоп Сумської області по вул. Макаренка, 28.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги задоволено лише в частині визнання права власності на спірну земельну ділянку, тобто задоволено вимогу майнового характеру, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за вказану позовну вимогу в розмірі 551,20 грн. (1378 грн. * 0,4).

Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції у звязку із задоволенням позовної вимоги майнового характеру про визнання права власності на спірну земельну ділянку в сумі 606,32 грн. (551,20 грн. * 110%), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3, 4; 314 ч.2; 316 колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2016 року в даній справі в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом після померлої 06 січня 2009 року ОСОБА_8 на земельну ділянку загальною площею 2700 кв.м в с. Комсомольська Комуна м. Конотоп Сумської області по вул. Макаренка, 28.

В іншій частині рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з Підлипненської сільської ради міста Конотоп Сумської області на користь ОСОБА_3 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з Підлипненської сільської ради міста Конотоп Сумської області в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -