АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про порушення банком прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року, -

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 червня 2016 року в задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представники вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ПАТ КБ «Надра» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання недійсним кредитного договору.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 24 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 34/П/36/2008-840.

Сума кредиту: 164 916 доларів США.

Цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 2870 від 24 березня 2008 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_3, згідно якого позичальник придбав у власність нерухоме майно (квартиру), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; витрати позичальника пов'язані з оформленням кредиту; оплата комісії за розрахунки за цим Договором.

Термін повернення: до 11 березня 2033 року.

Процентна ставка: 12,99% річних.

Згідно п. 1.5. Комісія за розрахунки за цим Договором складає 1,8 % відсотків від суми виданих коштів зазначених в п. 1.1. за винятком суми виданої на оплату цієї комісії.

Відповідно до п.п. 3.3.1 Кредитного договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1 874,62 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором 24березня 2008 року між банком та ОСОБА_1укладено іпотечний договір, а також договори поруки між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до заяви на видачу готівки № 746 від 24.03.2008 року, банком видано позивачу 162 000,00 доларів США, що у еквіваленті становить 818 100,00 грн.

У п.п. 1.3.1 Кредитного договору сторони погодили, що відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,99% відсотків на місяць.

Відмовляючи в позові в цій частині, суд першої інстанції правильно вважав, що в кредитному договорі допущена описка щодо розміру відсоткової ставки.

Наявними у справі доказами підтверджується, що боржник сплачує кредит саме за відсотковою ставкою в розмірі 12,99 % на рік.

Застосування цієї відсоткової ставки банком та розрахунки були предметом судового розгляду за позовом банку до позивача про стягнення заборгованості.

Ці обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Як роз'яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Вирішуючи спір, суд вірно встановив відсутність підстав для визнання договору недійсним.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» оспорюваний кредитний договір містить суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів.

ОСОБА_1 погодився з умовамикредитного договору, в тому числі в частині, що стосуються відповідальності, яка настає за порушення умов кредитного договору, підписавши кредитний договір особисто і без застережень.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що банк перед укладенням кредитного договору не повідомив позивача про умови кредитування визначені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; ввів в оману позивача щодо наявних форм кредитування, сукупної вартості кредиту, переваг та недоліків запропонованої схеми кредитування; кредитний договір не містить всіх обов'язкових умов визначених ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів виходить з того, що позичальник був ознайомлений із умовами кредитування у банку, інформацією щодо сукупної вартості кредиту, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, графіком платежів, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору, про що свідчить його підпис на відповідних документах.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не доведено, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 31.03.2016 року, колегія суддів відхиляє, оскільки усі наявні в справі докази судом оцінені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 29 червня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук