АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4935/16 Головуючий 1 інст. - Загоруйко З.Г.
Справа № 635/1812/16-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м.Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Шаповал Н.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Народного суду Харківського району і області від 21 квітня 1989 року

за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок та автомобіль, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею та її сином право власності на 3/4 та 1/4 чистини житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1, та автомобіль «Москвич - 408» держномер НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 15 вересня 1965 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею. За час спільного проживання з чоловіком вони побудували зазначений будинок та придбали автомобіль, який зареєстрований за ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 Спадщину після смерті ОСОБА_6 вона прийняла, так як постійно проживає в зазначеному будинку.

Рішенням Народного суду Харківського району і області від 21 квітня 1989 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини будинку, що розташований в АДРЕСА_1, та 1/4 частину будинку, що розташований в АДРЕСА_1, за ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини, за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину на автомобіль «Москвич-408», держномер НОМЕР_1.

18 лютого 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2016 року заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження задоволено.

Відновлено втрачене судове провадження № 2-1351/1989 в частині змісту рішення Народного суду Харківського району і області від 21 квітня 1989 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, що діяла в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок та автомобіль.

Не погодившись з рішенням Народного суду Харківського району і області від 21 квітня 1989 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1. за ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції, неповне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначила, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_1, як спадкоємця, оскільки на час ухвалення рішення 1/2 частина спірного домоволодіння належала ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 25 липня 1981 року. ОСОБА_8 є матір'ю ОСОБА_1

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, Народний суд Харківського району і області виходив з положень статей 524, 529, 549 ЦК УРСР та тих обставин, що будинок за адресою: АДРЕСА_1, та автомобіль «Москвич-408» д/н НОМЕР_1, належали на праві власності ОСОБА_6, з яким ОСОБА_3 перебувала у шлюбі. Від шлюбу вони мали сина ОСОБА_4 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадок після його смерті прийняла ОСОБА_3, оскільки постійно проживала у будинку.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, вважає його таким, що ґрунтується на матеріалах справи та відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Разом з цим, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції невірно визначені частки будинку, на які позивачка просила визнати за нею та її неповнолітнім сином право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, оскільки судом не були прийняті ті обставини, що ОСОБА_3 разом із сім'єю займали належну їй половину спірного домоволодіння і на час розгляду справи ОСОБА_8 була власником 1/2 частини зазначеного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 5 липня 1981 року.

Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу реєстровий номер 36 від 25 липня 1981 року ( а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

З інформаційного листа Русько-Тишківського голови виконкому № 989 від 23 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті проживала без реєстрації в житловому будинку (1/2 частина), який належав їй на підставі Договору купівлі-продажу реєстровий номер 36 від 25 липня 1981 року та згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 вересня 2009 року за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею був зареєстрований її син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_10, онук ОСОБА_11 та онук ОСОБА_12. В другій половині цього спільного будинку на день смерті ОСОБА_8 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 (а.с. 8).

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторони не заперечували проти зазначеної інформації, а позивачка ОСОБА_3 підтвердила той факт, що звертаючись до суду з позовом про визнання за нею та її сином права власності на 3/4 та 1/4 чистини житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1, вона просила визнати зазначені частки не в цілому будинку, а в його 1/2 частині, яку вони побудували і в якій вона мешкала зі своєю сім'єю. Крім того, ОСОБА_3 пояснила, що їй і її синові належить лише половина спірного домоволодіння. Рішення Народного суду Харківського району і області від 21 квітня 1989 року нею так і не зареєстровано.

З наданої ксерокопії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що 1/2 частина зазначеного будинку зареєстрована за ОСОБА_8, а за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності не зареєстровано (а.с. 107-110).

З врахуванням наведеного, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, рішення Народного суду Харківського району і області від 21 квітня 1989 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 3/4 частин, за ОСОБА_4 права власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 скасовує і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог в цій частині про визнання за ОСОБА_3 права власності на 3/8 частини, за ОСОБА_4 права власності на 1/8 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Народного суду Харківського району і області від 21 квітня 1989 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 3/4 частин, за ОСОБА_4 права власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог в цій частині.

Визнати за ОСОБА_3 права власності на 3/8 частин, за ОСОБА_4 права власності на 1/8 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

Н.М. Шаповал