У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними додаткових угод до кредитного договору, за касаційною скаргою представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Демчука Юрія Миколайовича на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, просив визнати недійсними додаткові угоди № № 2, 3, 4 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту від 28 вересня 2008 року, визнати недійсним додаток № 2 графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту до вказаного кредитного договору.

Позовні вимог обґрунтовано тим, що 28 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ним було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту у розмірі 100 000 доларів США зі сплатою 16 % річних за користування грошовими коштами до 28 вересня 2015 року.

8 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого останній передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що призвело до заміни кредитора у вказаному кредитному договорі.

Під час розгляду судом справи за позовом ПАТ «Дельта Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором йому стало відомо про те, що існують ще додаткові угоди до укладеного ним договору про надання споживчого кредиту, а також графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, яких він не підписував.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року, позов задоволено. Визнано недійсними додаткові угоди № № 2, 3, 4 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № від 29 серпня 2008 року, укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 Визнано недійсним додаток № 2 - Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» КадироваВладислава Володимировича - Демчук Ю.М. просить скасувати судові рішення у справі, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач не мав волевиявлення на підписання оскаржуваних додаткових угод до кредитного договору, а також на підписання Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту, оскільки відповідно до висновку експерта від 19 травня 2015 року підписи у вказаних документах у графі «позичальник» вчинено не ОСОБА_1, а іншою особою.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що при укладенні основного кредитного договору, оспорюваних додаткових угод до нього і графіку платежів із визначенням сукупної вартості кредиту було дотримано всі вимоги чинного законодавства України, а сторони були вільними у визначенні умов вказаних договорів, не спростовують висновку № 94 П від 19 травня 2015 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Хмельницькій області.

Посилання представника банку на допущені порушення під час проведення почеркознавчої експертизи є необґрунтованими. Як убачається із матеріалів справи, під час розгляду справи у суді першої інстанції представник банку заявляв клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи, яке було задоволено судом, проте відповідну експертизу не було проведено у зв'язку з її неоплатою банком (а.с. 169-173, т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова ВладиславаВолодимировича - Демчука Юрія Миколайовича відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова