Справа № 131/1136/16-ц Провадження № 22-ц/772/2701/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 19.07.2016 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року головний державний виконавець Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області звернувся до суду із вказаним поданням, в якому посилається на те, що постановою від 19.05.2016 року відкрито виконавче провадження за виданим 14.04.2016 року Іллінецьким районним судом Вінницької області виконавчим документом №131/2301/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 200 487,20 грн.. Крім того, постановою державного виконавця від 05.02.2015 року відкрито виконавче провадження за виданим 04.08.2014 року Іллінецькою ОДПІ виконавчим документом №Ф-558-25 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави недоїмки в сумі 1 465,72 грн.. У зазначені державним виконавцем терміни для самостійного виконання вказаних рішень станом на 16.06.2016 року боржником ОСОБА_2 сплачено лише 100 грн.. 06.06.2016 року стягувач ОСОБА_3 подав до відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заяву із клопотанням про звернення до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань, оскільки за його відомостями боржник має намір виїхати на постійне проживання до Німеччини, а тому просив тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 19.07.2016 року подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області задоволено.

Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього Іллінецьким районним судом Вінницької області та Іллінецькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Не погодившись із зазначеною ухвалою і вважаючи її незаконною, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання, посилаючись на неповне зясування обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представникапеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість ухвали суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи подання, виходив з того, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань, при цьому обставина погашення незначної частини боргу врахована державним виконавцем при зверненні до суду з даним поданням.

Судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою державного виконавця від 19.05.2016 року відкрито виконавче провадження за виданим 14.04.2016 року Іллінецьким районним судом Вінницької області року виконавчим документом №131/2301/15-ц про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 200 487,20 грн..

Постановою від 05.02.2015 року відкрито виконавче провадження за виданим 04.08.2014 року Іллінецькою ОДПІ виконавчим документом №Ф-558-25 про стягнення із ОСОБА_2 на користь держави недоїмки в сумі 1465,72 грн..

З матеріалів справи видно, що 06.06.2016 року стягувач ОСОБА_3 подав до відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заяву із клопотання про звернення до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань, оскільки за його відомостями боржник має намір виїхати на постійне проживання до Німеччини.

Із відповіді територіального сервісного центру №0542 регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України №31/2/0542-1530 від 09.06.2016 року вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано два автомобілі, а саме ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 та CHEVROLET NIVA, державний номерний знак НОМЕР_2.

Постановою державного виконавця від 21.06.2016 року належні ОСОБА_2 вищевказані автомобілі, оголошено в розшук.

Крім того, постановами державного виконавця накладено арешт на кошти боржника, а також накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

З матеріалів виконавчого провадження видно, що за ОСОБА_2 нерухоме майно не зареєстровано і кошти на рахунках відсутні.

Вимогами п.18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 погашено лише незначну частину боргу, що було враховано державним виконавцем при зверненні до суду з даним поданням.

З урахуванням наведених обставин, а також розміру заборгованості, яка погашена у незначному розмірі і того, що боржником не було вчинено відповідних дій, спрямованих на виконання виконавчого документу, судова колегія вважає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх зобовязань.

В даному випадку судова колегія враховує те, що ОСОБА_2 на праві власності належать два автомобілі, про місцезнаходження яких він не повідомив і які оголошені в розшук, при цьому твердження боржника про те, що вказані автомобілі продані, є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами.

Крім того, в судовому засіданні при розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 особисто підтвердив про свій намір виїхати до Німеччини з метою заробітку коштів, а також підтвердив те, що його дружина, яка є солідарним боржником, протягом тривалого часу перебуває за межами України на заробітках, однак встановлено, що заборгованість нею взагалі не виплачується і виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 200 487,20 грн. повернуто стягувачу, а тому є вірогідність того, що виїзд ОСОБА_2 за кордон може потягнути за собою неможливість примусового виконання рішення суду або створити перешкоди у його виконанні.

Щодо тверджень боржника про сплату ним частини боргу, то дана обставина не спростовує висновок суду про необхідність встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, оскільки з урахуванням розміру заборгованості, сплачена сума є незначною і до того ж вказана сплата коштів фактично мала місце лише після звернення державного виконавця в суд з відповідним поданням.

Таким чином, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції про задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань, відповідає вимогам закону та обставинам справи і підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 19.07.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: