Провадження № 2/127/6340/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору: фірми «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зняття нерухомого майна з державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даною позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст.118, 119 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

1) Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

При визначенні розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання даного позову до суду, вважаю за можливе зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата в Україні станом на 01.01.2016 року становить 1 378 грн.

Згідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Таким чином, за подання данного позову до суду позивачу необхідно сплати судовий збір у розмірі 551,20 грн. та надати оригінал платіжного документу.

Разом з тим, суд звертає увагу, що квитанції про сплату судового збору на загальну суму 730,80 грн., які знаходяться в матеріалах справи, не є належними доказами про сплату позивачем судового збору у відповідному розмірі, оскільки останні датовані травнем 2015 року, що є неприпустимим.

Так, відповідно до п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У звязку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Натомість, з наданих квитанцій не зрозуміло за яку саме позовну заяву сплачено судовий збір. Окрім того, враховуючи дату квитанцій травень 2015 року не можливо перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

2) Окрім того, суд звертає увагу, що прохальна частина позову не відповідає назві позову, також позивачем не вірно обраний процесуальний статус приватного нотаріуса ОСОБА_2, а Реєстраційна служба Вінницького міського управління юстиції Вінницької області взагалі ліквідована та не можу являтись третьої особою без самостійних вимог щодо предмету спору.

А тому, зважаючи на вищевикладені обставини, позивачу слід уточнити свої позовні вимоги, визначитись із процесуальним становищем сторін та інших учасників процесу.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 118, 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин, дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 118, 119, 121, 210 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору: фірми «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зняття нерухомого майна з державної реєстрації залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків до 10 жовтня 2016 року, але не більше пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вказаних недоліків, дана позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: