Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/402/15 Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
№ провадження 22-ц/778/3669/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором ат договором поруки та за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, 04.08.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір №19-1816-088К, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитні ресурси в сумі 45000 доларів США.

При укладенні Кредитного договору ОСОБА_3 прийняв на себе зобов'язання повернути частинами кредит до 04.08.2023 року та сплачувати відсотки за користування кредитом позивачу, згідно процентної ставки 16 ,5 % річних, згідно з графіком зниження розміру заборгованості.

14.102008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №19-1816-088К, згідно з умовами якої, процентна ставка за користування кредитними ресурсами встановлена у розмірі 18 %.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця у строк з 01 по 10 число кожного місяця, згідно графіка зниження розміру заборгованості (додаток №1 до додаткової угоди №1 до кредитного договору №19-1816-088К від 04.08.2008).

В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки №19-1816-08811 від 04.08.2008р., відповідно до умов якого, у випадку невиконання Боржником зобов'язання за кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. за основним боргом, сплаті щомісячних відсотків, сплаті підвищених відсотків, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки за основною заборгованістю та відсоткам, а також за відшкодування всіх збитків.

Відповідачами зобов'язання належним чином у відповідності до умов кредитного договору та договору поруки не виконуються.

За період з 04.08.2008 по 08.01.2015 по кредитному договору утворилась наступна заборгованість:

строкова заборгованість по основному боргу кредиту 25 402, 75 доларів США, що за курсом НБУ 1 долар США = 15, 755 631 грн., складає суму в 400 236,36 грн. (розділ 1 розрахунку заборгованості, строчка 1 розділу 6 розрахунку заборгованості;

прострочена заборгованість по основному боргу кредиту 8 250 доларів США, що за курсом НБУ 1 долар США = 15, 755 631 грн., складає суму в 129 983, 96 грн. (розділ 1 розрахунку заборгованості, строчка 2 розділу 6 розрахунку заборгованості;

строкова заборгованість по відсоткам 639, 40 доларів США, що за курсом НБУ 1 долар США = 15, 755 631 грн., складає суму 1 074, 15 грн. (розділ 2 розрахунку заборгованості, строчка 3 розділу 6 розрахунку заборгованості).

прострочена заборгованість по відсоткам 9 628, 85 доларів США, що за курсом НБУ 1 долар США = 15, 755 631 грн., складає суму 151 708,61 грн. (розділ 2 розрахунку заборгованості, строчка 4 розділу 6 розрахунку заборгованості).

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.3., 3.5., 4.3., 4.4., 4.6., 4.7., 4.8 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час користування кредитними ресурсами.

Загальна сума нарахованої пені по основному боргу, строковим та простроченим відсоткам за період з 09.01.2014 по 08.01.2015 становить 631 452, 92 грн., (розділ 3 та 4 розрахунку заборгованості).

Загальна сума заборгованості становить 1 323 456 грн. (400 236, 36 грн. + 129 983, 96 грн. + 1 074, 15 грн. +151 708, 61 грн. + 631 452, 92 грн.), розділ 6 розрахунку заборгованості.

Позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму боргу та судовий збір у сумі 3 654 грн.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в кому зазначив, що 04.08.2008 року між ним за погодженням з дружиною ОСОБА_4, та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Кредитний договір № 19-1816-088К від 04.08.2008 року.

Зазначений Договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої ОСОБА_6 для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. На час укладання Кредитного договору позивачем ОСОБА_6 була достовірно надана інформація про фінансово-майновий стан ОСОБА_3 та відповідно до умов надання кредитних коштів була надана довідка про отримання доходу у національній валюті України за шість місяців, що передували місяцю отримання кредиту.

Даний Кредитний договір в розумінні чинного законодавства України, а саме п. 23 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», являється споживчим кредитом.

Умови укладеного сторонами договору не містять повних умов кредитування, зокрема: наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язанням споживача(пп. «в» п.2), орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформленням договору про надання кредиту(перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо (пп. «Д»), варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги (пп. «Є»), податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач мас право або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію (пп. «И»), переваги та недоліки схем кредитуваннями. «І»), графіку платежів та сукупної вартості кредиту. Тому позивач, як споживач, не отримав від відповідача необхідної, повної та достатньої інформації щодо наданого кредиту, а отже був обмежений при виборі послуг банку та аналізу спроможності виконання взятого на себе зобов'язання.

Крім того, при укладенні оспорюваного правочину відповідачем було порушено вимоги ч. 5 ст. 49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» щодо перевірки кредитоспроможності ОСОБА_3, як позичальника.

Також, укладений Кредитний договір містить несправедливі умови, оскільки його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача.

ОСОБА_6 у кредитному договорі, передбачені підстави для набуття вимоги щодо повного погашення кредиту до настання кінцевого строку його погашення (фактично, дострокового розірвання кредитного договору в односторонньому порядку), у будь-який час та з будь-яких підстав, навіть якщо порушення умов кредитного договору з боку споживача не є істотним і суттєвими та не впливають на основні права банку і не завдають йому збитків, у той час, як споживачу, договір такого права не надає взагалі, а отже є очевидним дисбаланс сторін договору, а самі умови договору по відношенню до споживача є дискримінаційними.

Також, згідно з п. 4.6 Кредитного договору, зміна процентної ставки за користування кредитними коштами відбувається на вимогу ОСОБА_6 і здійснюється шляхом направлення позичальнику повідомлення, де зазначається новий розмір процентної ставки та дата, з якої вона вводиться. Позичальник протягом трьох днів з моменту отримання такого повідомлення, повідомляє про свою згоду із запропонованими змінами процентної ставки. У випадку незгоди із запропонованою процентною ставкою, позичальник повідомляє про це банк та повертає кредитні кошти не пізніше, ніж до настання дати, з якої вона вводиться та сплачує нараховані відсотки.

Як, вбачається з наведених вище умов договору, відсоткова ставка може бути змінена фактично в будь-який час та за будь-яких умов, оскільки формулювання умов пункту 4.6 Кредитного договору дають банку право застосувати ці умови на власний розсуд, що не відповідає принципам добросовісності та справедливості, встановленим ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Позивач вважав, що Кредитний договір № 19-1816-088К від 04.08.2008 року є недійсним, як такий, що за змістом прямо суперечить вимогам законодавства України про захист прав споживачів і просив суд визнати зазначений договір недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії «ЗРУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору від 04.08.2008 №19-1816-088К станом на 08.01.2015 у розмірі 1 323 456 грн., яка складається з: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту 25 402, 75 доларів США , що в еквіваленті за курсом НБУ складає суму в 400 236,36 грн.; прострочена заборгованість по основному боргу кредиту 8 250 доларів США , що в еквіваленті за курсом НБУ складає суму в 129 983, 96 грн.; строкова заборгованість по відсоткам 639, 40 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає суму 1 074, 15 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 9 628, 85 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає суму 151 708, 61 грн.; пеню по основному боргу, строковим та простроченим відсоткам за період з 09.01.2014 р. по 08.01.2015 р. у розмірі 631 452, 92 грн.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії «ЗРУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та про задоволення позову ОСОБА_3

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір №19-1816-088К, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитні ресурси в сумі 45000,00 доларів США. При укладенні Кредитного договору ОСОБА_3 прийняв на себе зобов'язання повернути частинами кредит до 04 серпня 2023 року та сплачувати відсотки за користування кредитом Позивачу, згідно процентної ставки 16,5 відсотків річних, згідно з графіком зниження розміру заборгованості. 14 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №19-1816-088К, згідно з умовами якої, процентна ставка за користування кредитними ресурсами встановлена у розмірі 18%.

Заявляючи позов про визнання недійсним кредитного договору, ОСОБА_3 зазначав, що цей договір укладено з порушенням Закону «Про захист прав споживачів, тому що умови укладеного сторонами договору не містять повних умов кредитування, зокрема: наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язанням споживача(пп. «в» п.2), орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформленням договору про надання кредиту(перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо (пп. «Д»), варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги (пп. «Є»), податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач мас право або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію (пп. «И»), переваги та недоліки схем кредитуваннями. «І»), графіку платежів та сукупної вартості кредиту. Тому позивач, як споживач, не отримав від відповідача необхідної, повної та достатньої інформації щодо наданого кредиту, а отже був обмежений при виборі послуг банку та аналізу спроможності виконання взятого на себе зобов'язання.

Також, як зазначив ОСОБА_3, при укладенні договору банком було порушено вимоги ч. 5 ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» щодо перевірки кредитоспроможності ОСОБА_3, як позичальника, у договорі містяться несправедливі умови, оскільки його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Також несправедливими відповідач ОСОБА_3 у зустрічному позові вважає надання банку права дострокового розірвання кредитного договору в односторонньому порядку у будь-який час та з будь-яких підстав, навіть якщо порушення умов кредитного договору з боку споживача не є істотним і суттєвими та не впливають на основні права банку і не завдають йому збитків, у той час, як споживачу договір такого права не надає взагалі, а отже є очевидним дисбаланс сторін договору, а самі умови договору по відношенню до споживача є дискримінаційними.

Також, несправедливим та таким що не відповідає закону відповідач вважає п. 4.6 Кредитного договору, за яким зміна процентної ставки за користування кредитними коштами відбувається на вимогу ОСОБА_6 і здійснюється шляхом направлення позичальнику повідомлення, де зазначається новий розмір процентної ставки та дата, з якої вона вводиться, що надає банку право застосувати ці умови на власний розсуд, а отже не відповідає принципам добросовісності та справедливості, встановленим Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист прав споживачів».

Зазначеним доводам відповідача суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку, зокрема, він послався на те, що при укладенні оспорюваного договору були узгоджені умови кредитування, в тому числі можлива сума кредиту, строк, на який кредит був одержаний, мета кредитування, форми та види його забезпечення.

До споживача були доведені відомості про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів).

Обумовлені були і можливості та умови дострокового повернення кредиту, всі особливості цього кредитного договору, в тому числі і відносно ризиків валютних коливань.

Такий договір виконувався споживачем, жодних відомостей про те, що споживач не погодився з умовами кредитування або не мав можливості скористатися іншими умовами кредитування у іншого кредитодавця відповідачем не надано.

Натомість, як правильно зазначив суд першої інстанції ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства проголошує свободу договору.

Цей принцип передбачає ( ст. 627 ЦК України), що сторони є вільними в укладенні договору, виборі у контрагентів та визначенні умов договору тощо.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що сторонами було вільно укладено договір та досягнуто домовленість за всіма суттєвими його умовами в тому числі про кредитування в іноземній валюті. Виходячи з встановлених у кредитному договорі обовязків позичальника щодо своєчасного погашення кредиту та фактичних обставин справи, не оспорених відповідачами, суд зробив правильний висновок про порушення позичальником своїх обовязків щодо належного виконання умов кредитного договору та необхідності стягнення з нього кредитної заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, між Позивачем та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки №19-1816-08811 від 04.08.2008р. відповідно до якого у випадку невиконання Боржником зобов'язання за кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, п.2.2. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. за основним боргом, сплаті щомісячних відсотків, сплаті підвищених відсотків, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки за основною заборгованістю та відсоткам, а також за відшкодування всіх збитків». Такі положення договору узгоджуються зі змістом ст. 543 Цивільного кодексу України щодо солідарного обов'язку боржників.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 на припинення договору поруки не ґрунтується на законі та фактичних обставинах справи.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Лише у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з п.1.1 кредитного договору, поручитель поручився за повне та своєчасне повернення всієї суми кредиту, а договір було укладено до 2023 року.

Позивачем реалізоване право на дострокове повернення кредитної суми з нарахованими відсотками та пенею в межах строків позовної давності.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором у належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідачів відповідно до умов кредитного договору.

Відтак враховуючи положення ст. ст. 526 та 610 ЦК щодо наслідків невиконання умов договору, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що неналежне виконання обовязків за договором тягне за собою як стягнення заборгованості з процентами так і нарахування пені за несвоєчасне виконання обовязків за договором.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення пені, нарахованої за прострочення сплати основного боргу та процентів, суд першої інстанції не врахував положення ст. ч.3 ст. 551 ЦК України, яка передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

В апеляційній скарзі відповідачі зазначають, що ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, відповідачі виховують малолітню дитину, а розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Позивачем заявлений позов про стягнення заборгованості за кредитом та нарахованих процентів згідно з умовами договору та не зазначені негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання, які б не покривалися стягненням боргу та процентів.

З матеріалів справи та позову вбачається, що пеня нарахована за несплату основного боргу та процентів та становить 631 452,92 гр., що перевищує як нараховані за договором проценти так і прострочену заборгованість за кредитним договором.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає доцільним зменшити розмір пені, яка має бути стягнена з відповідачів за порушення умов кредитного договору до 150 000 гр.

У відповідності до ст. 88 ЦПК підлягають частковому задоволенню і вимоги про стягнення з відповідачів судового збору. Такий судовий збір стягується з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог і становить 2324 гр. 67 коп.

Стягнення судового збору у солідарному порядку законом не передбачено, тому в цій частині оскаржуване судове рішення також не відповідає закону, а судовий збір має бути стягнений з кожного з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 308, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року в цій справі змінити, зменшити розмір пені за основним боргом та відсотками за період з 09.01.2014 року по 08.01.2015 року до 150 000 гр. ( ста пятдесяти тисяч гр.), а відтак зменшити і загальний розмір заборгованості до 842 003,08 гр. (вісімсот сорока двох тисяч трьох гр. 08 коп.).

Змінити рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року в цій справі в частині стягнення судового збору, зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до 2324,67 гр. та стягнути зазначену суму в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1162,34 гр. з кожного ( по одній тисячі сто шістдесят дві гр. 34 коп).

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: