Провадження № 2/752/295/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
21 квітня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Мирошниченко О.В. за участю секретаря Мархотко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -
У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її дядько ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 02.08.2011 року. Факт родинних стосунків підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.11.2011 року по справі № 2-0-980/11, відповідно до якого встановлено, що вона є племінницею ОСОБА_3. До складу спадкового майна ОСОБА_3 увійшла квартира АДРЕСА_1, із якої: ? частина належала йому особисто, а ? частина квартира належала ОСОБА_4, дружині померлого, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадкоємцем якої був ОСОБА_3, яку спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджуються довідкою № 3402/02-31, виданою Другою київської державною нотаріальною конторою.
Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням справами Академії наук України згідно з розпорядженням від 09.03.1993 року № 419, зареєстрована в БТІ м. Києва 29.03.1993 року і записано в реєстрову книгу № 2523 та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.11.2011 року.
Після його смерті із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку у спадщині на квартиру АДРЕСА_1 яка залишилася після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після дядька ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю право установчих документів на спадкове майно.
Оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 знаходиться у ОСОБА_5, який являється сином померлої ОСОБА_4 - дружина померлого ОСОБА_3. Дана обставина підтверджується довідкою Другої київської державної нотаріальної контори від 15.02.2012 року та листом № 1532/01-16 від 23.05.2012 року, де нотаріус вказує, що йому відомо про наявність у ОСОБА_5 оригіналу правовстановлюючого документу, який неодноразово надав до нотаріальної контори.
23 травня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_5 з листом, в якому просила надати оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 що входить до складу спадкового майна до Другої київської державної нотаріальної контори або повідомити коли і де він зможе передати свідоцтво, однак до цього часу не надає свідоцтва про право власності на вищезазначену квартиру, а повідомив, що оригінали документів він передав іншій спадкоємиці ОСОБА_2 На даний час відсутність правовстановлюючих документів перешкоджає реалізацію права на отримання спадщини.
У зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.
У судове засіданні позивач не заявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечувала.
У судове засідання відповідач не з'явився з невідомих для суду причин, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленим законом порядку.
На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 02 серпня 2011 року помер ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-БК № 213270 Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 02 серпня 2011 року (а.с. 3).
Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1
Рішенням Ленінським районним судом м. Вінниці від 16.11.2011 року, встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є племінницею ОСОБА_3.

Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили, а тому відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України, суд вважає такими, що не потребують доказуванню встановлені обставини.

Квартира АДРЕСА_1 належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням справами Академії наук України згідно з розпорядженням від 09.03.1993 року № 419, зареєстрована в БТІ м. Києві 29.03.1993 року і записано в реєстрову книгу № 2523 (а.с. 8).

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Постановою від 02 жовтня 2014 року державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 ? частину квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 7).

Як вбачається та підтверджується довідкою Другої київської державної нотаріальної контори від 15.02.2012 року та листом № 1532/01-16 від 23.05.2012 року нотаріус вказує, що оригінал свідоцтва про право власність на житло, яким є квартира АДРЕСА_1 знаходиться у сина померлої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року- ОСОБА_5

23 травня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_5 з листом, в якому просила надати оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, що входить до складу спадкового майна до Другої київської державної нотаріальної контори.

25 травня 2012 року даний лист ОСОБА_5 отримав, що підтверджується повідомленням - розпискою про вручення відправлення спецзв'язку, однак до цього часу не віддає вказане свідоцтво, а повідомив, що оригінали документів він передав спадкоємиці ОСОБА_2

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщини відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до положень ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлений законом порядку звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено у зв'язку із відсутністю документів, які б підтверджували реєстрацію права власності за спадкодавцем ОСОБА_3 на вказану частину вище вказаної квартири.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до п.п. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь.

З урахуванням вищезазначених положень законодавства, оскільки ОСОБА_1 прийняла спадщину, згідно положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищезазначене, а саме відсутність правовстановлюючого документа у власника на нерухоме майно, дане питання може бути вирішено виключно в судовому порядку.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,15,60,208,209,212-215,218,294 ЦПК України, ст.ст. 328,392,1216,1217 ,1222, 1223, 1260 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 59,20 кв.м., житловою площею 42,60 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя