Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - ОСОБА_1,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в зв»язку з продовженням нею навчання в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 19 квітня 2016 року з дня пред»явлення позову до суду та продовжуючи до закінчення ОСОБА_6 навчання, але не більше як до двадцяти трьох років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що рішення є незаконним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що надав суду першої інстанції незаперечні докази того, що він не має можливості платити аліменти.

Стверджує, що суд взагалі не взяв до уваги та не надав оцінки тому, що його єдиний син ОСОБА_7 хворіє на цукровий діабет 1 типу, важка форма, глікемічний контроль з високим ризиком для життя, ангіопатія сітківки обох очей, в результаті чого син є інвалідом дитинства та дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Довелося неодноразово звертатись до людей, а також до місцевих газет за матеріальною допомогою на лікування сина.

Доводить, що в грудні 2015 року в зв»язку з коматичним станом здоров»я сина та загрозою для його життя, він з дружиною змушені були взяти кредит в сумі 23 000 грн, який зобов»язані сплатити до квітня 2018 року. Крім того, не маючи житла, вони змушені були взяті в 2006 році доларовий кредит на суму 22900 доларів США, який треба повернути до вересня 2024 року.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність судового рішення в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та доказів на їх підтвердження, щодо правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин та правової норми, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає цим вимогам процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з вимогами ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з вимогами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Судом встановлено та відповідає матеріалам справи, що відповідач є батьком ОСОБА_6, 01 січня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства, серії І-ГЮ № 100982 , виданим 19 лютого 1998 року.

Стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 припинено в зв»язку з досягненням останньою повноліття.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження, винесеною державним виконавцем відділу ДВС Дубенського м/р управління юстиції ОСОБА_8 03.03.2016 року, аліменти сплачено до повноліття в повному обсязі.

ОСОБА_6 є студенткою І курсу історико-соціологічного факультету РДГУ, спеціальність історія, денної платної форми навчання, що підтверджується довідкою № 286 від 06.11.2015 року (а.с.5).

Період навчання становить з 01.09.2015 по 30.06.2019 рік, загальна вартість освітньої послуги (навчання) становить 37150 гривень, що підтверджується договором про надання освітньої послуги (навчання) Рівненським державним гуманітарним університетом, укладеним між РДГУ та ОСОБА_5 та ОСОБА_6О (а.с.6).

Тобто, ОСОБА_6 продовжує навчання, не працює та перебуває на повному утриманні матері.

Згідно з довідкою № 88 від 14.04.2016 року, виданій ОСОБА_5, вона працює в КЗ Дубенська ЦРЛ на посаді сестри господині, і її місячний посадовий оклад становить 1555,40 грн (а.с.14).

Відповідач по справі перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію за вислугу років у розмірі 2264,94 грн в місяць (а.с.54).

Згідно з довідками про доходи, виданими ОСОБА_9 (дружині відповідача), вона працює в Управлінні праці та соціального захисту населення Дубенської райдержадміністрації, займає посаду Головний спеціаліст фінансово-господарського відділу та отримала заробітну плату в травні 2016 року в сумі 1771,85 грн, а в липні 2016 року в сумі 2257, 61 грн (а.с.65).

Відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 149270, виданим відділом РАГС Дубенського районного управління юстиції Рівненської області 04.02.2003 року (а.с.25).

Крім того, з матеріалів справи, а саме із довідки від 19.05.2016 року, виданої ОСОБА_4О.(сину відповідача), ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що він перебуває на диспансерному обліку в ендокринолога дитячого амбулаторії № 3 ЦПМСД. Діагноз: цукровий діабет І тип, важка форма, глікемічний контроль з високим ризиком для життя. Ангіопатія сітківки обох очей. Дитина інвалід дитинства, потребує постійного лікування, дотримання харчового режиму та контролю рівня цукру в крові (а.с.46).

У зв»язку із хворобою сина, відповідач неодноразово звертався із проханням про фінансову допомогу на його лікування до небайдужих людей (а.с.36-37).

З огляду на вказане, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано встановив наявність у позивача потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням доньки ОСОБА_6, однак, визначаючи розмір стягуваних аліментів з відповідача суд в повній мірі не врахував обставини, на які посилався відповідач про те, що в нього на утриманні є син ОСОБА_10, який є інвалідом дитинства та потребує постійного лікування, а також те, що в нього є зобов"язання за кредитними договорами, та належно не виконав приписи ст. 182 СК України.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що відповідач не має можливості утримувати повнолітню дочку на період навчання згідно положень ст.199 ч.1 Сімейного Кодексу України, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08 серпня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: С.В. Хилевич

ОСОБА_3