Номер провадження: 22-ц/785/409/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого судді Суворова В.О.

судді Сватаненко В.І.

судді Артеменко І.А.

при секретарі Фабіжевській Т.С.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника КП ЖКС «Пересипський»-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Саввіча на рішення Суворовського районного суду міста ОСОБА_4 від 24 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Саввіча, треті особи - комунальне підприємство ЖКС «Пересипський», Одеська міська рада про усунення перешкоди в здійсненні права власності, виселення ,-

встановила:

31 липня 2015 року позивач звернувся з зазначеним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1, в яку безпідставно та без дозволу власника вселився відповідач.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що вказану квартиру йому було надано керівництвом КП ЖКС «Пересипський» на підставі усного розпорядження.

Рішенням суду першої інстанції від 24 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 - задоволено.

Усунені перешкоди в здійсненні права власності та виселено з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позивних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК).

Судовою колегією при вивченні матеріалів справи зясовано, що Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 01.04.2015р. встановлено, що ОСОБА_6, знаючи про те, що в ділянці № 3 КП ЖКС «Пересипський» за адресою: вул. Чорноморського Козацтва, 169, є 2 службових приміщення, площею 19,1 кв.м. і 7,42 кв.м., позначені на експлікації (поверховому плані) будинку № 169 по вул. Чорноморського Козацтва як приміщення під №25, що використовуються відповідно під бухгалтерію і комору ділянки, вирішив незаконно заволодіти вищевказаними нежитловими приміщеннями і зареєструвати як квартиру житлового фонду з метою подальшої приватизації, продажу, і присвоєння отриманих від продажу грошей.

З зазначеною метою ОСОБА_6, діючи повторно, в жовтні 2008 року вступив зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 в злочинну змову, спрямовану на спільне вчинення вказаного злочину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6Н.о. запропонував ОСОБА_8, що працює в ділянці № 3 КП ЖКС «Пересипський» на посаді різноробочої, не розповідаючи їй свої злочинні наміри та плани, за матеріальну винагороду в 300 доларів США зареєструвати її в квартирі в будинку № 169 по вул. Чорноморського Козацтва, з метою подальшої приватизації нею квартири, на що отримав її згоду.

Після цього, невстановлена слідством особа, встановити яку в ході досудового слідства не представилося можливим і матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, при невстановлених обставинах виготовила та 09.10.2008р. надала в пункт прийому громадян Приморського району м.Одеси КП «Горагенство з приватизації житла», документи, що містять завідомо неправдиві відомості про проживання ОСОБА_8 з 2005 року самостійно в квартирі № 21а будинку № 169 по вул. Ч. Козацтва у ОСОБА_4, а саме: заяву від імені ОСОБА_8 в орган приватизації на приватизацію квартири, довідку про склад сім'ї та довідку-виписку з будинкової книги, на підставі яких в той же день УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради було видано свідоцтво № 211957 про право власності ОСОБА_8 на однокімнатну квартиру № 21а будинку № 169 по вул. Ч. Козацтва у ОСОБА_4, загальною площею 25,8 кв. метра.

Після цього, ОСОБА_7, діючи згідно попередньої змови з ОСОБА_6, і повторно, 19.11.2008 разом із ОСОБА_9 прибули до приватного нотаріуса ОСОБА_10, яким був складений і нотаріально зареєстрований договір купівлі-продажу серії BMA № 952119, згідно якого ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_7 придбала однокімнатну квартиру, загальною площею 25,8 кв. метрів, за 11 500 грн., при цьому грошовий розрахунок між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 не проводився.

У результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_6Н.о. і ОСОБА_7, що виявилися у заволодінні комунальною власністю - нежитловими приміщеннями під № 25 в буд. № 169 по вул. Ч.Козацтва у ОСОБА_4, площею 19,1 кв. метрів і 7,42 кв. метрів, ОСОБА_6Н.о. спільно з ОСОБА_7 заподіяли Одеській міській раді матеріальну шкоду на суму 7 083 грн., що в 250 раз не перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановлений в Україні в зазначений період (257,5 грн.).

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 01.04.2015р. кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.191 ч.1, 366 ч.1, 190 ч.2 КК України, ОСОБА_11, у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 358 ч.2, 358 ч.3, 190 ч.2 КК України, ОСОБА_12, у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.2 КК України, ОСОБА_7, у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.2 КК України, закрито, вказаних осіб звільнено від кримінальної відповідальності у звязку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності (а.с. 35-45).

Станом на 06 травня 2009 року квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_7 Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 травня 2009 року ОСОБА_7 продала, а позивач придбав квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 9-10). Позивач 07 травня 2009 року зареєстрував за собою право власності на придбану квартиру (а.с. 11). З травня 2009 року позивач, його дружина-Бабушкіна В.В., його донька ОСОБА_13, зять ОСОБА_14, онуки ОСОБА_15 та ОСОБА_15 зареєстровані в зазначеній квартирі (а.с.13).

Судом першої інстанції з метою забезпечення прав територіальної громади Одеську міську раду було залучено судом до участі в справі в якості третьої особи.

Право власності позивача на АДРЕСА_3 ніким не оскаржено, квартира не витребувана з його власності та користування, реєстрація права власності не скасована.

Починаючи з дати придбання квартири позивач почав її ремонт.

В березні 2010 року двері в спірну квартиру було демонтовано, встановлено нову двір та було вселено відповідача на підставі усного розпорядження керівництва КП ЖКС «Пересипський». Відповідач не бажає відновити порушені права позивача шляхом виселення у добровільному порядку.

Таким чином, судовою колегією встановлено, що порушено право власності позивача на спірну квартиру, яке підлягає відновленню шляхом виселення відповідача.

Довід апелянта про те, що зазначеним рішенням порушені права неповнолітнього сина та його дружини, яка проживає у спірній квартирі, судова колегія не бере до уваги, оскільки питання про їх виселення оскаржуваним рішенням не вирішувалося. Розглядаючи справу також судова колегія звертає увагу на те, що відповідач вселився в спірну квартиру з порушенням встановленого порядку.

Враховуючи все вищевикладене, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Саввіча - відхилити .

Рішення Суворовського районного суду міста ОСОБА_4 від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

ОСОБА_16

ОСОБА_17