Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2535/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Левка Т.Ю., при секретарі Роман К.С., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 28.04.2014 року ОСОБА_3 згідно договору безпроцентної позики передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2586 (дві тисячі пятсот вісімдесят шість) Євро та 266 (двісті шістдесят шість) доларів США, які відповідач, згідно розписки від 28.04.2014 року, зобовязався повернути до 01.10.2014 року. У зазначений термін ОСОБА_4 боргу не повернув, незважаючи на неодноразові звернення до нього з проханням такі повернути. Станом на 16.10.2014 року борг відповідача в гривневому еквіваленті становив 50582 грн. і позивачем було надіслано по місцю проживання відповідача рекомендованим листом письмову пропозицію щодо повернення ним коштів в строк до 30.10.2014 року, але і дана пропозиція залишилась без уваги. Пізніше відповідач повернув позивачу борг в сумі 2586 Євро, однак інша частина позики 266 доларів США була залишена без задоволення. Вказані кошти позивачу залишились неповернутими, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_4 борг у сумі 5 857 (пять тисяч пятдесят вісім) гривень 32 коп. та всі судові витрати.

Представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду письмове заперечення проти позовних вимог, згідно якого відповідач та його представник позовні вимоги ОСОБА_3 вважають безпідставними, оскільки відповідач боргові зобовязання перед позивачем виконав в повному обсязі до заявлення як цього позову так і аналогічного позову по справі №299/605/15-ц, що підтверджується наявністю у відповідача боргового документа - письмової розписки від 28.04.2014 року.

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_3 подав до суду письмове заперечення проти позиції відповідача у справі, де вказано, що доказом неповного виконання щодо повернення позики є звукозапис розмови між позивачем та відповідачем напередодні повернення грошових коштів. В даній розмові ОСОБА_5 чітко зазначає про те, що згідно умов розписки він боргує ОСОБА_3 суму в примірному розмірі 2585 Євро, а тому його дружина принесе ще 1000 Євро і тоді загальна сума повернення буде становити 2600 Євро. ОСОБА_3 у відповідь чітко зазначає, що не памятає всю суму боргу, але довіряє відповідачу у його розрахунках. Під час розмови ні позивач ні відповідач не зазначають жодне слово про повернення 266 доларів США. Як було домовлено, відповідач повернув позивачу 2585 Євро, внаслідок чого відібрав у нього оригінал розписки. Проте позивач, на той час, залишив без уваги, що 266 доларів США відповідач йому не повернув.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися.

Справу розглянуто у відсутність сторін, за участю їхніх представників.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві та запереченні проти позиції відповідача у справі, просив суд такі задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала з мотивів, викладених в запереченні та просила суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_4 Згідно домовленості її чоловіка з позивачем вона передала позивачу гроші в сумі 1000 Євро. Це була остання частина грошей, які її чоловік заборгував позивачу. Останній повинен був повернути їй іще 14 Євро решти, але вона їх залишила позивачу. Ніякої розмови про долари, які ще повинен повернути її чоловік позивачу, тоді між ними не було.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона була присутня при передачі грошей в сумі 1000 Євро ОСОБА_6 позивачу ОСОБА_3, який взяв гроші і повернув ОСОБА_6 боргову розписку. При цьому позивач не говорив, що ОСОБА_4 залишився йому винним якісь гроші.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що в його присутності ОСОБА_6 передавала позивачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000 Євро, які позивач позичав відповідачу. При цьому розмови про те, що борг повністю не повернутий між присутніми не було.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення щодо позовних вимог, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України)

За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Як встановлено в судовому засіданні, 28.04.2014 року ОСОБА_3 згідно договору безпроцентної позики передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2586 (дві тисячі пятсот вісімдесят шість) Євро та 266 (двісті шістдесят шість) доларів США, що було підтверджено письмовою розпискою від 28.04.2014 року, із зазначеним строком повернення коштів - до 01.10.2014 року. У зазначений термін ОСОБА_4 боргу не повернув. Станом на 16.10.2014 року борг відповідача перед позивачем в гривневому еквіваленті становив 50582 грн. і позивач надіслав по місцю проживання відповідача рекомендованим листом письмову пропозицію щодо повернення ним коштів в строк до 30.10.2014 року. Пропозиція залишилась без уваги.

Позивач в позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні стверджують, що відповідач повернув позивачу борг в сумі 2586 Євро, однак частина позики в сумі 266 доларів США залишена без задоволення, тому позивач в судовому порядку просить стягнути з ОСОБА_4 борг у сумі 5 857 (пять тисяч пятдесят вісім) гривень 32 коп. та всі судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Зі змісту ч.3 ст. 1049 ЦК України випливає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів.

Як доказ неповернення відповідачем боргу позивачу в сумі 299 доларів США, позивач та його представник називають звукозапис розмови між сторонами, що міститься на DVD+R- диску, наданому суду представником позивача.

В судовому засіданні звукозапис розмови було заслухано і дослідивши такий, суд дійшов висновку, що вказаний звукозапис у відповідності до ст. 58 ЦПК України є неналежним доказом, оскільки із звукозапису незрозуміло про які гроші йде мова в розмові, якого числа відбулася ця розмова, чи має така відношення до предмета спору між сторонами.

Судом встановлено, що відповідачем зобовязання щодо повернення коштів позивачу виконано належним чином, що підтверджується поясненнями представника відповідача, показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та фактом повернення боргової розписки відповідачу.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А тому, з врахуванням викладеного та беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_9