Справа № 148/596/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О. В.

за участю: секретаря Носулько К. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання відділу ДВС Тульчинського РУЮ про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з вилученням паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся із поданням державний виконавець відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з вилученням паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань.

Дане подання мотивоване тим, що на виконанні відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції знаходяться виконавчі провадження № 5-731 і 5-732 з виконання виконавчих листів № 139/393/15-ц і 139/392/15-ц від 15.06.2015, виданих Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2, на утримання дочок ОСОБА_3, ОСОБА_4

З часу відкриття виконавчих проваджень у боржника станом на 15.03.2016 виникла заборгованість у сумі 5375,30 грн. і 5835 грн. відповідно. Таким чином, на думку державного виконавця боржник від виконання своїх зобов'язань ухиляється, а тому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов'язань.

Представник відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області в судове засідання не зявився, однак до суду надійшла заява про розгляд подання у його відсутність, яке просить задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до копій постанов про відкриття виконавчих проваджень від 18.11.2015, на підставі виконавчих листів № 139/393/15-ц і 139/392/15-ц від 15.06.2015, виданих Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області, відкрито виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 (а.с. 4, 5, 9, 10).

Згідно розрахунків заборгованості, станом на 15.03.2016 у ОСОБА_1 наявний борг 5375,30 грн. у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, а також 5835 грн. у проваджені щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6 (а.с. 7, 8).

Згідно відповіді УДМС України у Вінницькій області № 03.3/2468 від 24.02.2016, ОСОБА_1 володіє паспортом громадянина України для тимчасового виїзду за кордон серії ЕН № 406789 з терміном дії до 27.10.2020 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України".

Відповідно до ст. 6 зазначеного Закону, встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно до ст. 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" на Державну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

На підставі ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Частиною 2 цієї ж статті, встановлено, що згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, тому саме на останнього покладається тягар доказування. Оскільки, особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, а не лише за наявності факту невиконання зобовязань, причому факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до пп. «ґ» п. 11.1.1 Наказу Мінстерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, яким затверджено «Інструкцію з організації примусового виконання рішень», подання про обмеження у праві виїзду за межі України повинно містити: підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Однак, в поданні державного виконавця, окрім наявності боргу, не наведено будь-яких доказів ухилення боржника від виконання зобов'язань. Факт наявності заборгованості, не є належним підтвердженням ухилення боржником від виконання зобовязання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", Наказу Мінстерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, яким затверджено «Інструкцію з організації примусового виконання рішень», суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня отримання її копії через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя: