АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/208/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2376/16Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів : Омельченко Л.М., Дорош А.І.,

секретар: Ачкасова О.Н..

з участю адвоката ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Інвест Полтава" про виділення в натурі частки нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року позивач ОСОБА_5 звернувся в суду із позовною заявою до відповідача ТОВ «Житло Інвест Полтава» про виділення в натурі частки нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності та визнання права власності, прохаючи суд виділити йому як окремий об»єкт права власності нерухоме майно, що складає одиницю з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, нової реєстраційної справи та присвоєнням нового реєстраційного номеру на житлову секцію № 320 розташовані у будинку 56 по вул. Шосе Київське у м. Полтаві, яка складається з коридору 1 площею 2,2, шафи 2, площею 1,2 кв.м, кімнати 3 площею 16,4 кв., кімнати 4 площею 10,5 кв. м., санвузла 5 площею 1,6 кв.м., коридору 6 площею 2,2 кв. м., загальною площею по сексії 34,1 кв. м. та визнати за ним право власності на зазначену житлову секцію

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16 червня 2016 року позовну заяву - задоволено.

Виділено ОСОБА_5, як окремий об'єкт права власності нерухомого майна, що складає одиницю з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, нової реєстраційної справи та присвоєнням нового реєстраційного номеру на житлову секцію № 320 розташовану у будинку 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві, яка складається з коридору 1 площею 2,2 кв.м, шафи 2 площею 1,2 кв.м., кімнати 3 площею 16,4 кв.м., кімнати 4 площею 10,5 кв.м., санвузла 5 площею 1,6 кв.м., коридору 6 площею 2.2 кв.м., загальною площею по секції 34,1 кв.м. та визнати за мною право власності на зазначену житлову секцію.

З рішенням не погодилася ОСОБА_4, яка зареєстрвована та проживає у кімнаті №320 у гуртожитку по вул. Київське шосе, 56 у м.Полтаві. ОСОБА_4 рішення оскаржила, просила його скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, оскільки вважає, що рішення прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано обставивни, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч.2 ст. 309 ЦПК України норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон який не поширюється на ці правовідносини , або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що співвласником та балансоутримувачем гуртожитку, розташовану у будинку №56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві є відповідач ТОВ «Житло Інвест Полтава», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно /САК/ 151014 від 27.05.2015 зареєстрованого в ДРРП за №01, згідно якого будівля гуртожитку літ. «А-9», що розташована за адресою м. Полтава, вул. шосе Київське, 56, належить на праві приватної власності ТОВ «Житло Інвест Полтава».

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з договором купівлі-продажу від 27 листопада 2014 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Полтавського міського округу ОСОБА_6 № 7844523, ОСОБА_5 прийняв у власність від ПАТ «Полтаваавтотранс» 2/250 частки у праві власності на будівлю гуртожитку, що знаходиться у м.Полтаві, шосе Київське, 56. У володіння та користування покупця перейшла кімната № 320 на третьому поверсі. Також покупцеві відомо, що у відчужуваній кімнаті є зареєстровані особи. ( а.с. 3 )

ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 направлялася вимога про звільнення кімнати №320 гуртожитку та зняття є реєстраційного обліку за адресою: м.Полтава, шосе Київське, 56. (а.с. 38).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, визнаючи за ним право власності і виділяючи в окремий обєкт нерухомого майна спірну кімнату у гуртожитку, місцевий суд посилався на те, що позивач є власником майна, а тому відповідно до ст. 319 ЦК України володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Предметом даного спору є виділення в натурі частки нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власностіу гуртожитку.

Вбачається, що даний позов пред»явлений на захист права власності у спосіб, який обрав позивач, але при цьому порушуються житлові права мешканців гуртожитку, які регулюються відповідним законодавством.

Вирішуючи спір, місцевий суд застосував ст. 319, 356 ЦК України, де визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, питання захисту житлових прав мешканців гуртожитків також регулюється статтею 132 ЖК УРСР, розділом VII Примірного положення про гуртожитки і статтями 8, 19, пунктом 3 розділу VIIІ Закону № 500-VI.

Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно п. 6 договору купівлі-продажу, покупцю ОСОБА_5 було відомо, що у відчужуваній кімнаті є зареєстровані особи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно абзацу другого п. 1 договору купівлі-продажу від 27.11.2014 року «за заявою продавця та згодою співвласників саме безпосередньо у володіння та користування покупця, тобто позивача, перейшла кімната № 320 загальною площею 34,1 кв.м.», щодо «розпорядження» кімнатою, що є складовою поняття «власності», то у цьому договорі про це не зазначено.

Відповідно до ордеру №66 від 02.07.1996 року, виданого АТ «Полтаваавтотранс» ОСОБА_4, їй було надано право на заняття з родиною з трьох осіб жилої площі у гуртожитку, зокрема, кімнати №320. Ордер був виданий замість ордера №12 від 26.09.1995 року. (а.с. 54).

Як вбачається із матеріалів справи, апелянти зареєстровані таа фактично проживають у спірній кімнаті гуртожитку.

ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підпадають під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Згідно ст. 25 цього Закону спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Згідно прикінцевих положень вказаного Закону, він набрав законної сили з 01.01.2009 року. Закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. З метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх виселення із займаних жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, які будувалися за державні кошти, установлено мораторій на відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад) гуртожитків, які перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форм власності, або увійшли до статутних фондів акціонерних чи колективних підприємств, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, протягом строку реалізації державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад, але не менше шести років з дня опублікування цього Закону. Цей мораторій діє на відчуження у будь-який спосіб зазначених гуртожитків як цілісних майнових комплексів або їх окремих будівель, споруд, жилих та нежилих приміщень та іншого майна на користь фізичних чи юридичних осіб.

Законом України «Про внесення змін до пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" щодо продовження строку мораторію на відчуження гуртожитків» від 28.12.2014 р. у першому реченні пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" слова "не менше шести років" замінено словами "не менше одинадцяти років".

З матеріалів справи, вбачається, що на час укладення договору купівлі-продажу від 27.11.2014 року з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх виселення із займаних жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, які будувалися за державні кошти, діяв мораторій на відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад) гуртожитків, встановлений не менше ніж на шість років, згідно пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків".

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 подала до місцевого суду позов до ОСОБА_5, ПАТ «Полтаваагротранс», приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації нерухомого майна, ухвалою місцевого суду від 23.11.2015 року відкрите провадження у справі (а.с.59).

Таким чином, апелянти законно та правомірно набули право на житло у вище вказаному гуртожитку, оскільки їх заселення, реєстрація та постійне проживання в гуртожитку здійснювалися в рамках закону, тому, враховуючи положення ст.125, п.3 ст.132 ЖК України, слід дійти про те, що з метою забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, у даному випадку ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, то позов про виділення в натурі частки нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності є передчасним.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що у рішенні місцевого суду має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п 3,4 ч.1 ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовльнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Інвест Полтава" про виділення в натурі частки нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності та визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підписи) ОСОБА_11

ОСОБА_12

ВІРНО: