Справа № 520/7921/16-ц
Провадження № 2/520/3938/16
Київський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О..
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,
07 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено та згідно редакції від 15 серпня 2016 року просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних частках на його, ОСОБА_1, користь заборгованість за договором позики від 18.10.2013 року у розмірі 769 592, 88 гривень.
Свої вимоги мотивував тим, що 18.10.2013 року відповідач ОСОБА_2, за згодою своєї дружини ОСОБА_3 взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 247 640 гривень, що в еквіваленті складає 30 982 долара США, які зобовязалися повернути строком до 18.12.2013 року в доларовому еквіваленті.
Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою повернути гроші, проте, жодних дій на погашення заборгованості вони не вчинили, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів.
Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Розглянувши поданий позов, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.
Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.
Як встановлено у судовому засіданні, 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим номером 7161.
Відповідно до п. 1 даного Договору громадянин ОСОБА_1 позичив, а громадянин ОСОБА_2 взяв в борг грошову суму у розмірі 247 640 гривень, що в еквіваленті складає 30 982 дол. США по курсу НБУ станом на 18.10.2013 року (100 дол. США = 799, 300 гривень) без нарахування відсотків та зобовязався повернути її до 18 грудня 2013 року.
Вказаний договір було вчинено за згодою дружини позичальника ОСОБА_3 викладеною окремо заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 18.10.2013 року р/№ 7160.
В пункті 5 сторони дійшли згоди про те, що ОСОБА_2 зобовязується на вимогу Позикодавця сплачувати боргову суму, що в еквіваленті складає 30 982 долара США, у гривні по курсу НБУ на день повернення боргу, без додаткового погодження сторін, але не нижче курсу долара на день укладання цього договору.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу
Згідно пояснень представника позивача, позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу ОСОБА_7 гроші у розмірі 30 982 дол. США, однак відповідачі свої зобов`язання не виконав, гроші не повернули.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк.
У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, відповідачі ухиляються від виконання свого зобов`язання по поверненню боргу.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка.
Суд приймає Договір позики в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового зобовязання, так як відповідачі даний факт жодним чином не спростували.
Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку.
У судовому засіданні також було встановлено, що отримані грошові кошти відповідач витратив на потреби сімї.
Відповідно до змісту ч.6 та ч.9 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства
Як визначено ч.2 ст.54 та ч.3 ст.55 СК України, усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності, дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Згідно з змістом ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12.09.2012р. за №6-88цс12 договір, укладений однім із подружжя, створює обов'язок для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно одержане за цим договором використовується для потреб сім'ї.
Статтею 60 СК України, п.3 ст. 368 ЦК України визначається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності
Відповідно до п.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Суд вважає, що договір позики був укладений відповідачем ОСОБА_2 в інтересах сім'ї, так як іншого у судовому засіданні доведено не було, то відповідачка ОСОБА_3 також повинна відповідати за його погашення.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи диспозитивність процесу, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу за договором позики від 18.10.2013 року у сумі 30 982 долара США, що за офіційним курсом НБУ на день подання уточненої позовної заяви (100 дол. США = 2484 гривень) становить 769 592, 88 гривень.
Ухвалюючи рішення по справі суд керується ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Крім того в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 476, 41 гривень.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 65 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212-215, 223, ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625, 1046, 1049, 1212,1214 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в рівних частках на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 заборгованість за договором позики від 18.10.2013 року у розмірі 769 592 (сімсот шістдесят девять тисяч пятсот девяносто дві) гривні 88 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в рівних частках на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 476, 41 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.
Суддя Куриленко О. М.