Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/36/16-ц
Провадження №: 2/332/185/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Федоренко О.І.

при секретарі Євдокимовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» в уточненому варіанті якого просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 липня 2009 року він був прийнятий на роботу до ЗДП «Кремнійполімер» на посаду охоронця, згідно наказу від 28.07.2009 р. № 25. 25 лютого 2010 року, його звільнено з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. На день звільнення заборгованість з виплати заробітної плати ЗДП «Кремнійполімер» перед позивачем становила 8194,49 грн. Однак відповідач не виплатив у день звільнення належних відповідачу до виплати сум. 25 березня 2010 року Заводським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ по справі № 2-н-524/10 за заявою прокурора в інтересах ОСОБА_1, та 26.03.2010 року позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню судового наказу, та 09.09.2010 року було відкрито виконавче провадження. Остаточно відповідач розрахувався з ОСОБА_1 22 червня 2015 року. У звязку із затримкою розрахунку посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 117 КЗпП України, позивач просить суд стягнути з ЗДП «Кремнійполімер» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 91700,60 грн.

Сторони до суду не зявилися, надавши заяви про проведення розгляду за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, представник відповідача, просить розглянути в рамках позиції, викладеної в запереченнях.

У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши та перевіривши докази по справі суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено у судовому засіданні, та проти чого не заперечують сторони, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Запорізьким державним підприємстві «Кремнійполімер». Наказом № 97 від 25.02.2010 року позивача було звільнено з вказаного підприємства за власним бажанням відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України (а.с.51). При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був. Заборгованість по заробітній платі складала 8194,49 грн. 26.03.2010 року Заводським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ по справі № 2-н-524/10 за заявою прокурора в інтересах ОСОБА_1 про стягнення з ЗДП «Кремнійполімер» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі (а.с.8). 26.03.2010 року позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню судового наказу, та 09.09.2010 року було відкрито виконавче провадження. Остаточно відповідач розрахувався з ОСОБА_1 22 червня 2015 року (а.с.11).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п. 3 ч. 2 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п. 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

У відповідності до довідки від 17.12.2015 № 518, середня заробітна плата позивача становила 1453,81 грн., за період грудень 2009 - січень 2010 року (а.с.27). згідно Довідки від 10.02.2016 № 27, середньомісячне число робочих днів позивача становило 6,5 днів (а.с.52).

Період затримки розрахунку при звільненні виходячи з середньомісячного числа робочих днів позивача - 6,5 днів за період з 26.02.2010 року по 22.06.2015 року складає 410 днів, а саме:

з 26.02.2010 року - по 31.12.2010 року - (лютий 2010 р. - 1 робочий день + з березня 2010 р - по грудень 2010 року - 6,5 днів (середньомісячне число робочих днів) х 9 місяців = 58,5 днів), загальна кількість днів - 59,5;

з 01.01.2011 р. - по 31.12.2011 р. - 6,5 днів (середньомісячне число робочих днів) х 12 місяців = 78 днів;

з 01.01.2012 р. - по 31.12.2012 р. - 6,5 днів (середньомісячне число робочих днів) х 12 місяців = 78 днів;

з 01.01.2013 р. - по 31.12.2013 р. - 6,5 днів (середньомісячне число робочих днів) х 12 місяців = 78 днів;

з 01.01.2014 р. - по 31.12.2014 р. - 6,5 днів (середньомісячне число робочих днів) х 12 місяців = 78 днів;

з 01.01.2015 р. - по 22.06.2015 р. - 6,5 днів (середньомісячне число робочих днів) х 6 місяців =39 днів.

Розмір середньоденної заробітної плати складає - (1453,81/6,5 днів) = 223,66 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає (223,66 * 410 днів) = 91700,60 грн.

Доводи представника відповідача про те, що після винесення судового наказу про стягнення заборгованості по заробітній платі на правовідносини між сторонами не поширюється дія КЗпП України, а вони регулюються виключно Законом України «Про виконавче провадження», суд не приймає до уваги, оскільки судовий наказ про стягнення заборгованості по заробітній платі, не звільняє підприємство від обов'язку провести з працівником повний розрахунок, а тому не виключає можливості застосування судом вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що середній заробіток у зв'язку з несвоєчасним розрахунком при звільнені працівника, стягується по день фактичного розрахунку.

Щодо доводів представника позивача про те, що ЗДП «Кремнійполімер» не мало змоги провести розрахунки з позивачем у звязку із відсутністю коштів, то згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Доводи представника відповідача про те, що ухвалою Господарського суду Запорізької області по справі №12/58/09 від 05.03.2009 року порушено справу про банкрутство ЗДП «Кремнійполімер», та діючими на сьогоднішній день обмеженнями на задоволення вимог кредиторів, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобовязують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

При вищевикладених обставинах, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність підстав для задоволення позовної заяви, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача при поданні позову було звільнено від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (ч. 2 ст. 88 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 917 грн.

Керуючись ст.ст.116,117 КЗпП України, ст.ст.10,14,57-61,88,205,208-209,212-215,294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити. Стягнути з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» (), що знаходиться за адресою: вул. Теплична, 7, м. Запоріжжя, на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 91700,60 грн. (девяносто одну тисячу сімсот гривень 60 копійок) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 лютого 2010 року по 22 червня 2015 року.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» судовий збір на користь держави у розмірі 917 (девятсот сімнадцять) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Федоренко О.І.