Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», ОСОБА_5, про визнання припиненим з 17 лютого 2010 року договору поруки № 445А-60-2 від 29 лютого 2008 року, укладеним між нею та ПАТ «Брокбізнесбанк», який мотивувала тим, що зазначений договір був укладений на забезпечення договору кредиту № 445А-60 від 29 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «Брокбізнесбанк». З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова викладена у пункті 3.1 договору поруки про дію договору поруки до повного його виконання не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Однак договір поруки не містить вказівку на кількість років, місяців,тижнів, днів або годин, як визначення строку після закінчення якого припиняється порука. Зазначала, що нарахування пені, яке здійснено за прострочення основного зобов'язання починаючи з 16 січня 2013 року та штрафу починаючи з 16 серпня 2009 року, а також пені за прострочку сплати процентів починаючи з 16 серпня 2009 року вказує, що строк виконання зобов'язання настав ще 15 серпня 2009 року. Таким чином, починаючи з 16 серпня 2009 року у кредитора виникло право не тільки на нарахування неустойки, але і на пред'явлення до поручителя вимог відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України.

Станом на 17 лютого 2010 року, тобто після спливу шести місяців з моменту настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору № 445А-60 від 29 лютого 2008 року, кредитором позову до поручителя пред'явлено не було. Оскільки сторони відповідно до положень ст. 598 ЦК України визначили у п. 3.2. договору поруки таку самостійну підставу для припинення договору, як не пред'явлення кредитором протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання позову до поручителя, то з огляду на настання цієї обставини, порука, яка була надана за договором поруки № 445А-60-2 від 29 лютого 2008 року, є припиненою з 17 лютого 2010 року. Крім того, порука за договором № 445А-60-2 від 29 лютого 2008 року, є припиненою, також, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, з огляду на те, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 02 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що29лютого 2008 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ПАТ «Брокбізнесбанк» був укладений договір поруки № 445А-60-2. Зазначений договір був укладений на забезпечення договору кредиту № 445А-60 від 29 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «Брокбізнесбанк», про надання банком кредиту в сумі 29823 доларів США зі сплатою 12,5 % річних на строк до 28 лютого 2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що вимоги до поручителя відповідач може пред'явити протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який відповідно до умов кредитного договору визначений до 28 лютого 2015 року.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О.Карпенко
Г.І. Мостова