Провадження № 22-ц/773/311/16 Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

за участю секретаря Губарик К. А.,

представника позивача Ігнацевича І. І.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулось в суд із зазначеним позовом. Покликалось на ті обставини, що 13 липня 2012 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 було укладено договір кредитної лінії № НКЛ-2010736 з додатковими договорами до нього. За умовами даного договору ОСОБА_5 було відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування в розмірі 150000 грн. (в подальшому додатковими договорами розмір було збільшено до 340000 грн.) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,99 % (в подальшому додатковими договорами відсоток за користування кредитом збільшено до 27,99 %) з кінцевим строком погашення до 11.09.2016 року.

Для забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, в той же день, коли укладався кредитний договір між банком та відповідачем ОСОБА_4, було укладено і нотаріально посвідчено договір іпотеки за № 1862. Відповідно до умов цього договору в іпотеку банку було передано житловий будинок з колодязем та земельну ділянку для його будівництва і обслуговування загальною площею 0,1190 га, що по АДРЕСА_1.

Оскільки позичальник ОСОБА_5 зобов'язання за кредитним договором виконує неналежно, станом на 10 серпня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 294640 грн. 62 коп., яку він добровільно не погашає, то позивач просив суд в рахунок погашення цієї кредитної заборгованості звернути стягнення на іпотечне майно відповідача шляхом визнання за банком права власності на це майно та відшкодувати йому судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ПАТ «Дельта Банк» просить його скасувати як незаконне, прийняте судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що вартість предметів іпотеки, на які просив звернути стягнення банк-іпотекодержатель, значно перевищує заборгованість за кредитним договором і є неспіврозмірною з її розміром.

Такий висновок суду є правильним.

Встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 13.07.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 укладено Договір кредитної лінії № НКЛ-2010736 з додатковими договорами до нього: № 1 від 31 серпня 2012 року; № 2 від 12 вересня 2013 року; № 3 від 13 липня 2014 року; № 4 від 15 жовтня 2014 року на загальну суму 340000 грн. зі сплатою 27,99 % процентів річних на строк до 11 вересня 2016 року (а.с.5-22).

В цей же день, на забезпечення виконання зобов'язань за вищезаначеним договором кредитної лінії, між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено іпотечний договір № 1862. Відповідно до умов якого в іпотеку банку передавалось нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 237,3 кв.м. і колодязь, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; земельна ділянка загальною площею 0,1190 га для будівництва та обслуговування цього житлового будинку. Загальна заставна вартість предмету іпотеки, за погодженням сторін, на час укладення договору іпотеки становила 689800 грн. (а.с.23-27).

Згідно наданого відповідачем ОСОБА_4 висновку оцінювача ТзОВ «Волинь-експерт» Омельчука С. А. вартість іпотечного майна на час розгляду справи судом першої інстанції становить 1145000 грн. (а. с. 77-150).

Крім того встановлено, що рішенням Господарського суду Волинської області від 18.11.2015 року, яке набрало законної сили, з позичальника фізичної-особи підприємця ОСОБА_5 в користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто кредитну заборгованість в сумі 289145 грн. 23 коп. (а. с. 155 - 157).

На даний час, зі слів сторін спору, вказане рішення господарського суду не виконане.

З матеріалів справи, а саме - розрахунку розміру простроченої заборгованості за кредитом від 10.08.2015 року, наданого позивачем; квитанції від 17.12.2015 року, наданої відповідачем, слідує, що сума заборгованості на час розгляду справи у суді першої інстанції становила (294640,62 - 14000) = 280640 грн. 62 коп. (а. с. 35 - 36, 175).

Отже наведені обставини дають підстави зробити висновок про те, що вартість іпотечного майна, яке належить особі відмінний від боржника - іпотекодавцю ОСОБА_4, і на яке просить звернути стягнення позивач ПАТ «Дельта Банк», більш як у чотири рази перевищує суму боргу, який погашається боржником-позичальником ОСОБА_5

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 39 зазначеного Закону суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в у п. 41 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Враховуючи наведені обставини справи, норми закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком підставно і обґрунтовано виходив з того, що сума заборгованості за кредитним договором та вартість іпотечного майна є неспівмірними, а порушення основного зобов'язання боржником не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсягу його прав та ухвалив законне і справедливе рішення у розумінні вимог ч. 2 ст. 308 ЦПК України.

Таким чином на думку колегії суддів, оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених ним вірних висновків та не впливають на його законність, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді