Справа № 149/1951/16-ц
Провадження №2/149/799/16
Номер рядка звіту 51
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.09.2016 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи - Хмільницької РДА ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Хмільницька районна державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Хмільницька районна державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.10.2002 року народився ОСОБА_2 ОСОБА_5 дитини є ОСОБА_6, батьком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Матір ОСОБА_6 сама займалася його утриманням та вихованням, також проживала з дитиною в селі Торчин Хмільницького району. Батько дитини проживав окремо, участі у вихованні дитини та її утриманні не приймав. На час народження дитини ОСОБА_2 перебував у шлюбі з іншою жінкою ОСОБА_7. за час подружнього життя з якою народилося троє дітей. Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 20.07.2009 року № 2-752, ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02.06.2016 року ОСОБА_6 померла. ОСОБА_2 залишився на утриманні позивача. Службою у справах дітей сскладено акт, відповідно до якого для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Позивач є опікуном молодшої сестри ОСОБА_4 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Фактично батько самоусунувся від виховання та утримання дитини, не усвідомлював і не усвідомлює своєї місії батька. Тому позивач вважає, що вищезазначені обставини свідчать про невиконання ОСОБА_2 батьківських обов"язків. Ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків тягне за собою передбачену законом відповідальність. Оскільки ОСОБА_2 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, що підтверджує письмово, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні тим обставинам, які викладені у позовні заяві, а також пояснила, що батько дитини ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обовязків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. Вважає, що позбавлення його батьківських прав батьків буде в інтересах дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні визнав, пояснив, що він з народження дитини ніколи її не відвідував, не спілкувавався, не цікавився її долею, дає згоду на позбавлення його батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_4

Представник третьої особи органу опіки та піклування Хмільницької районної державної адміністрації ОСОБА_3 проти позовних вимог не заперечувала, просила позовні вимоги задовольнити так як це буде в інтересах дитини.

Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

26.10.2002 року народився ОСОБА_4, матірю є ОСОБА_6, батьком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 170427, виданим 10.12.2002 року Жданівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області (а.с. 5).

Матір ОСОБА_4 - ОСОБА_6 проживала з дитиною в селі Торчин Хмільницького району Вінницької області та з дня народження сама займалася утриманням та вихованням дитини, про що свідчить довідка № 160 від 09.06.2016 року Сулківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а.с. 17). 02.06.2016 року матір ОСОБА_4 - ОСОБА_6, померла (а.с.11).

Батько дитини з дня її народження проживав окремо, участі у її утриманні та вихованні не приймав. На час народження дитини ОСОБА_2 перебував у шлюбі з іншою жінкою, ОСОБА_7, за час подружнього життя з якою народилося троє дітей. Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.07.2009 року № 2-752, ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Місце проживання дитини зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а фактичне місце проживання - вул. Шевченка, 13, с. Торчин Хмільницького району Вінницької області (а.с.15).

Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім"ї позивача ОСОБА_1від 24.06.2016 року, в якій проживає малолітня дитина. Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Позивач ОСОБА_1 є опікуном молодшої сестри ОСОБА_4 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Батько дитини ОСОБА_2 не бажав займатися вихованням дитини, також не забезпечував її матеріально, не піклувався про неї. Така поведінка батька була притаманна йому і під час проживання матері дитини. Також він не прагнув спілкуватися і не спілкувався з дитиною. Фактично батько самоусувався від виховання та утримання дитини, не усвідомлював своєї місії батька, вищезазначені обставини свідчать про невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов"язків, що підтверджується його заявою від 05.06.2016 року (а.с. 20).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хмільницької районної державної адміністрації та розпорядження голови Хмільницької РДА № 362 від 03.08.2016 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, є доцільним і буде в інтересах дитини.

Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі письмові докази, прийшов до висновку, що ОСОБА_2В, не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина ОСОБА_4, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його життя, не створює умов для розвитку дитини, тобто не займається вихованням, доглядом малолітнього сина, його утриманням, проживає окремо та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, внаслідок чого протягом тривалого часу виникли і продовжують існувати умови, які шкодять інтересам дитини.

Відповідно до статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до пунктів 1- 5 статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 статті 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Із роз'яснень, викладених у пунктах 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, зі змінами внесеними постановою № 20 від 19 грудня 2008 року, вбачається, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть у часть у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що батько малолітньої дитини ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її виховання та навчання, підготовку до самостійного життя, фактично відмовився від неї, що є підставою для задоволення позову, а тому позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 по відношенню до малолітнньої дитини ОСОБА_4, є доцільним і буде в інтересах дитини.

Суд вважає за необхідне роз"яснити, що відповідно до вимог статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини.

Відповідно до статті 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

У відповідності до частини 5 статті 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165,170, 184,193 СК України, ст.ст. 3, 15,60, 88, 208-215, 218, 223, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_2 на користьПлахотнюк ОСОБА_11 понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний на протязі 10-ти днів з дня його проголошення. .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вергелес В. О.