Справа № 666/7945/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Ратушної В.О.,

при секретарі Яковлєвій О.М.,

розглянувши в місті Херсоні у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21.12.2015 року по цивільній справі №666/7945/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року по цивільній справі № 666/7945/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором.

Підставою звернення ОСОБА_1 із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року став лист Національного банку України від 22 квітня 2016 року № 61-0013/35690, яким Національний банк України підтвердив положення п. 676 Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України від 08 грудня 2004 року № 601, зареєстрованого в Міністерств юстиції України від 24 грудня 2004 року за № 1646/10245 (зі змінами та доповненнями), яким визначено, що строк зберігання меморіальних документів за довгостроковими кредитами становить 5 (пять) років після погашення кредиту.

На час розгляду справи № 666/7945/14-ц та винесення рішення Дніпровським районним судом м. Херсона від 21 грудня 2015 року зазначена вище обставина не була відома ОСОБА_1, а лист Національного банку України від 22 квітня 2016 року № 61-0013/35690 був наданий ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ при перегляді справи № 666/7945/14-ц, проте не був взятий до уваги, оскільки суд касаційної інстанції не вирішує питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу по справі, про що зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 липня 2016 року.

Враховуючи, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 липня 2016 року отримана ОСОБА_1 лише 02 вересня 2016 року, ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року із клопотанням про поновлення строку, оскільки вважає, що такий строк пропущений з поважних причин.

Вказані обставини на думку ОСОБА_1 є нововиявленими обставинами у справі та свідчать про незаконність прийнятого Дніпровським районним судом м. Херсона рішення 21 грудня 2015 року по справі № 666/7945/14-ц, яким вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 12 від 21.08.2007 року та Кредитним договором № 25.30-12/07-СК від 21.08.2007 року у розмірі 57 372,96 доларів США (пятдесят сім тисяч триста сімдесят два долари США 96 центів), яка складається із: заборгованості по кредиту (поточної) в сумі 45 597,88 доларів СГА, заборгованості по кредиту (простроченої) в сумі 10 319,91 доларів США, заборгованості по відсоткам за період з 18.10.2014 року по 23.10.2014 року в сумі 102,79 доларів США, заборгованості по відсоткам за період з 19.09.2014 року по 17.10.2014 року у сумі 1 277,79 доларів США, 3 % річних за весь час прострочення сплати кредиту за період з 21.11.2008 року по 23.10.2014 року в сумі 71,10 доларів США, 3 % річних за весь час прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 21.11.2008 року по 23.10.2014 року в сумі 3,49 доларів США, а також 7 166,16 грн. заборгованості по пені у звязку з несвоєчасною сплатою кредиту за період з 19.02.2014 року по 23.10.2014 року та 282,48 грн. заборгованості по пені у звязку з несвоєчасною сплатою відсотків за користування кредитом за період з 20.05.2014 року по 23.10.2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Виходячи із наведених обставин відповідач ОСОБА_1 просить переглянути рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року в цивільній справі № 666/7945/14-ц у звязку з нововиявленими обставинами.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, просить її задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Проаналізувавши зміст поданої заяви про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року у звязку із нововиявленими обставинами та її підстави, вивчивши матеріали цивільної справи та зміст рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 суд вважає, що заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 361 Цивільного процесуального кодексу України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчинені злочину, внаслідок якого було ухвалене незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Крім того, вирішуючи справу по суті суд зобовязаний, відповідно до ст. 8 ЦПК України, вирішити справу на підставі норм закону, незалежно від того, чи було відомо про них стороні у справі, зокрема, відповідачу ОСОБА_1

Виходячи із положень чинного законодавства України суд вважає, що наведені відповідачем ОСОБА_1 обставини, через які він просить переглянути судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами, можуть вважатись нововиявленими обставинами, оскільки, на думку суду, такі обставини не були відомі відповідачу ОСОБА_1 на час розгляду справи по суті Дніпровським районним судом м. Херсона, а зазначені обставини суттєво впливають на прийняття законного рішення по справі з огляду на наступне.

21.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладеного генеральну кредитну угоду № 12 терміном дії до 21.08.2017 року включно, за якою банк зобовязувався надати клієнту кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в кредитних договорах, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених в рамках цієї угоди, які є її невідємними частинами. Загальний розмір позикової заборгованості ОСОБА_1 за наданими в рамках даної угоди кредитними договорами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 160 000,00 доларів США.

В рамках зазначеної генеральної кредитної угоди між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 21.08.2007 року був укладений кредитний договір № 25.30-12/07-СК, відповідно до якого банк зобовязувався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 140 000,00 доларів США строком користування до 20.08.2014 року, зі сплатою 13,5 процентів річних за користування кредитними коштами.

20.02.2009 року відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору внесені зміни а саме: надано позичальнику відтермінування по сплаті основної суми заборгованості на шість місяців. Погашення суми заборгованості починається з 20.08.2009 року.

21.12.2009 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої позичальнику надано відтермінування по сплаті основної суми заборгованості на шість місяців з грудня 2009 року по травень 2010 року включно.

21.02.2011 року відповідно до договору про внесення змін № 3 до кредитного договору № 25.30-12/07-СК від 21.08.2007 року внесені зміни, при цьому строк користування кредитними коштами збільшено до 19.08.2016 року.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 з вказаним кредитним договором, 21.08.2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № ДП-1, згідно якого поручитель зобовязувався перед ПАТ «ВТБ Банк» солідарно відповідати за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі.

21.02.2011 року договором про внесення змін № 1 до договору поруки від 21.08.2007 року внесено зміни щодо збільшення терміну кредитування строком до 19.08.2016 року.

21.08.2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського рахунку № 281 на відкриття і обслуговування поточного рахунку фізичної особи, за п. 1.1. якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № 0281, для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій в національній та іноземній валюті за допомогою платіжних інструментів, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.2. кредитного договору № 25.30-12/07-СК від 21.08.2007 року кредит надається шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 № 0281 в Херсонській філії ВАТ ВТБ Банк, МФО 34203.

В обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ПАТ «ВТБ Банк» надав копію меморіального ордеру № NTR.10449.1 від 22.08.2007 року, з якого вбачається, що 22.08.2007 року ПАТ «ВТБ Банк» одноразово було надано ОСОБА_1 кредит в повному розмірі у сумі 140 000,00 доларів США (сто сорок тисяч доларів США 00 центів) шляхом перерахування вказаної суми на рахунок ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 2.2. кредитного договору № 25.30-12/07-СК від 21.08.2007 року.

21.12.2015 року ПАТ «ВТБ Банк» до Дніпровського районного суду м. Херсона було надано Виписку про рух грошових коштів на особовому рахунку № 0281 за період з 21.08.2007 року по 15.05.2014 рік, з якої вбачається, що перша операція - 22.08.2007 року видача готівкових коштів ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_1 рахунку № 0281 відповідно до кредитного розпорядження ОСОБА_1 у розмірі 100 000,00 доларів США.

Друга операція - 22.08.2007 року зарахування кредиту на особовий рахунок № 0281 згідно угоди № 25.30-12/07-СК від 21.08.2007 року грошових коштів у сумі 140 000,00 доларів США.

Третя операція 30.08.2007 року видача готівкових коштів ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_1 з рахунку № 0281 відповідно до кредитного розпорядження ОСОБА_1 у розмірі 40 000,00 доларів США.

При цьому видача ОСОБА_1 готівкою через касу ПАТ «ВТБ Банк» грошових коштів у сумі 100 000,00 доларів США, згідно кредитного розпорядження останнього, підтверджується квитанцією на видачу готівки №27_5 від 22.08.2007р.

В матеріалах справи відсутні і на дослідження не надані первинні документи та регістри бухгалтерського обліку банку, які підтверджували б видачу позичальнику готівкових кредитних коштів в сумі 40000,00 доларів США для їх використання на споживчі цілі.

Відсутні в матеріалах справи і на дослідження не надані також, визначені кредитним договором № 25.30-12/07-СК, банківські виписки по рахунку №0281 "Кошти на вимогу фізичних осіб" за період з серпня 2007 року по травень 2015 року.

Відсутність первинних документів, а також банківських виписок по рахунку №0281, які підтверджували б факт використання решти кредитних коштів в сумі 40000,00 доларів США за цільовим призначенням, тобто, на споживчі цілі, не надають можливості підтвердити факт отримання позичальником зазначених коштів.

Наведене підтверджується також Висновком судової економічної експертизи № 313/15 від 11.09.2015р.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до п. 7.1. Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній та іноземній валюті, затвердженій постановою Національного банку України від 12.11.2003р. № 492, видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п. 1.19. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» меморіальний ордер це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Суд звертає увагу, що згідно копії меморіального ордеру № NTR.10449.1 від 22.08.2007р., ПАТ «ВТБ Банк» 22.08.2007 р. видав ОСОБА_1 кредит у розмірі 140 000,00 доларів США, а згідно наданої ПАТ «ВТБ Банк» виписки з особового рахунку за період з 21.08.2007 р. по 15.05.2014 р. видача ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_1 готівкою кредитних коштів у сумі 100 000,00 доларів США була здійснена 22.08.2007 року, а видача кредитних коштів у сумі 40 000,00 доларів США. була здійснена ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_1 готівкою 30.08.2007 р.

При цьому на вимогу про надання оригіналу меморіального валютного ордеру № NTR.10449.1 від 22.08.2007р. ПАТ «ВТБ Банк» був наданий оригінал Акту про знищення документів від 22.02.2013р. № 6, яким підтверджується знищення ПАТ «ВТБ Банк» меморіального валютного ордеру № NTR.10449.1 від 22.08.2007р.

На вимогу про надання касової квитанції про видачу ОСОБА_1 кредиту готівкою на суму 40 000,00 доларів США ПАТ «ВТБ Банк» також повідомив, що зазначений документ було знищено.

Відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. № 254, первинний документ це документ, який містить відомості про операцію і підтверджує її здійснення. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, до яких, зокрема, відносяться касові та меморіальні документи (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

Відповідно до п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. № 254, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до п. 676 Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків їх зберігання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.12.2004р. № 601, строк зберігання меморіальних документів в національній і іноземній валюті та банківських металах (а також відомості за платіжними операціями, виконаними за допомогою карток міжнародних і внутрішньодержавних платіжних та автоматизованих карткових систем, у т.ч. позабалансові) зберігаються протягом 5 (пяти) років з дати погашення кредиту.

Відповідно до п. 11 цього Переліку строки зберігання документів, що визначені в цьому Переліку, є мінімальними і зменшенню не підлягають. Банківські установи можуть лише збільшувати строки зберігання документів, якщо це викликано специфічними особливостями їх роботи. Перелік установлює строки зберігання документів незалежно від носія, на якому вони складені (паперовий, електронний, у вигляді мікрофільмів тощо). Для первинної інформації та звітності, що формується на її підставі, установлюється однаковий строк зберігання незалежно від виду носія.

Таким чином, факт знищення ПАТ «ВТБ Банк» меморіального ордеру № NTR.10449.1 від 22.08.2007р., а також касової квитанції про видачу готівки ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 40 000,00 доларів США. є порушенням положень чинного законодавства.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані,. на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, зазначена у меморіальному валютному ордері № NTR.10449.1 від 22.08.2007р. інформація щодо видачі ОСОБА_1 одноразово кредиту у повному розмірі 140 000,00 доларів США, та інформація, зазначена у Виписці з особового рахунку за період з 21.08.2007р. по 15.05.2014р., щодо видачі кредиту ОСОБА_1 100 000,00 доларів США 22.08.2007 р. та 40 000,00 доларів США 30.08.2007р. є суперечливою, а отже, копія меморіального валютного ордеру № NTR.10449.1 від 22.08.2007р. та Виписка з особового рахунку № 0281 за період з 21.08.2007р. по 15.05.2014р не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні ст. 60, ст. 61 ЦПК України, а тому відхиляються судом.

Таким чином, відповідно до квитанції на видачу готівки №27_5 від 22.08.2007р. суд вважає підтвердженим належними та допустимими доказами факт видачі ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_1 кредиту готівкою через касу ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № 25.30-12/07-СК від 21.08.2007 р. у розмірі 100 000,00 доларів США.

Відповідно до п. п. 11, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючі інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

У позовній заяві ПАТ "ВТБ Банк" від 21.11.2014 р. № 7945/14 21 зауважено, що станом на 23.10.2014 року відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № 25.30-12/07-СК від 21.08.2007р. складає 57 948,14 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.10.2014 становить 750432,90 гривень, та складається з наступного:

- 45597,88 дол. США поточна заборгованість за кредитом, що становить 590496,06 грн.;

- 10319,91 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, що становить 133643,63 грн.;

- 102,79 дол. США поточна заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 18.10.2014 по 23.10.2014, що становить 1331,14 грн.;

- 1277,79 дол. США прострочена заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 19.09.2014 по 17.10.2014, що становить 16547,48грн.;

- 7166,16 гривень пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту за період з 19.02.2014 по 23.10.2014, що по курсу НБУ становить 553,37 дол. США;

- 282,48 гривень пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту за період з 20.05.2014 по 23.10.2014, що по курсу НБУ становить 21,81 дол. США;

- 71,10 дол. США - 3% річних за весь час прострочення сплати кредиту за період з 21.11.2008 по 23.10.2014, що по курсу НБУ становить 920,71 грн.;

- 3,49 дол. США - 3% річних за весь час прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 21.11.2008 по 23.10.2014, що по курсу НБУ становить 45,24 грн.

При перевірці розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ВТБ Банк» суд враховує Висновок судової економічної експертизи № 313/15 від 11.09.2015р., відповідно до якого розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № 25.30-12/07-СК від 21.08.2007р., здійснений, виходячи з розміру виданих ОСОБА_1 готівкових кредитних коштів у розмірі 100 000,00 доларів США.

Згідно п. 3.1 кредитного договору № 25.30-12/07-СК від 21.08.2007р. погашення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту і сплати процентів, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Пунктом 3.2 кредитного договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком в строки, що зазначені у графіку, як дні платежу. При розрахунку процентів використовується 360 умовних днів у році. Розрахунок суми процентів за один день користування кредитом здійснюється за формулою:

Р = (D * Q) : 100 : 360 де:

Р - сума процентів за один день користування кредитом;

D - сума заборгованості за кредитом;

Q - розмір процентної ставки, діючої на дату нарахування процентів;

360 - розрахункова кількість днів у році.

При нарахуванні процентів враховується день списання коштів з позичкового рахунку і не враховується день повернення кредиту або його частини.

Згідно п. 3.3 кредитного договору погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється шляхом перерахування позичальником у день настання виконання зобов'язань за кредитним договором суми заборгованості за поточним рахунком позичальника № 0281 в Херсонській філії ВАТ ВТБ Банк, МФО 34203, та списання банком сум заборгованості з цього рахунку на виконання зобов'язань позичальника.

Пунктом 8.1 кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов кредитного договору більше 3-х банківських днів, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань. При цьому, якщо термін позичальником простроченої заборгованості з погашення кредиту та/або сплати процентів складає менше 3-х банківських днів - пеня не нараховується. Якщо прострочена заборгованість становить 4-ри і більше банківських днів, пеня нараховується за весь період з моменту виникнення прострочених зобов'язань.

У складі кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007р. наявні додаток № 1 до договору "Розрахунок сукупної вартості кредиту" і додаток № 2 - "Графік повернення кредиту і сплати процентів".

Додатковою угодою №1 від 20.02.2009р. до кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 внесений п. 3.7 згідно якого позичальнику надане відтермінування по сплаті основної суми заборгованості на 6 місяців. Погашення заборгованості передбачено здійснювати починаючи з 20.08.2009 року. Інші умови кредитного договору залишені без змін. Додаткова угода № 1 вступає в дію з 20.02.2009 р. і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

В матеріалах справи наявний додаток № 3 до кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007р. та додаткової угоди №1 від 20.02.2009р. до кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007р., яким сторонами 20.02.2009р. узгоджений графік повернення кредиту і сплати процентів. У додатковій угоді №1 від 20.02.2009р. до кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007р. відсутнє посилання на зазначений додаток № 3 від 20.02.2009р.

Згідно додаткової угоди №2 від 21.12.2009р. до кредитного договору №25.30-12/07-СК були внесені зміни про відтермінування сплати основної суми заборгованості на 6 місяців з грудня 2009 року по травень 2010 року включно.

Додатковою угодою №2 від 20.02.2009р. передбачено, що погашення основної суми заборгованості починається з 20.06.2010 р.

Крім того, вказаною додатковою угодою розділ 9 кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007р. доповнений пунктами 9.6 та 9.7. Зокрема, п. 9.7 передбачено, що "…на підставі ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність до вимог про стягнення пені та штрафів, передбачених кредитним договором, встановлюється у три роки. Початок перебігу позовної давності визначається згідно з чинним законодавством України".

Згідно додатку № 4 до кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007р., яким сторонами 21.12.2009р. узгоджений графік повернення кредиту і сплати процентів. У додатковій угоді №2 від 21.12.2009р. до кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007р. відсутнє посилання на зазначений додаток № 4 від 21.12.2009р.

21 лютого 2011 року ПАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін №3 до кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007р.

Відповідно до п. 2 договору про внесення змін №3 від 21.02.2011 до кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 внесені зміни, згідно яких кредитний договір викладений у новій редакції.

Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі 19.08.2016 р.

Проценти за користування кредитом, як встановлено п. 3.3 кредитного договору, нараховуються за ставкою 13.5% річних. Вказаним пунктом передбачено, що сторони за взаємною згодою можуть змінювати розмір процентної ставки шляхом укладання договору про внесення змін до цього кредитного договору, у випадку і у порядку, встановленому п. 5.2.7 цього договору. Крім того, у випадку невиконання зобов'язань, передбачених п. 5.3.2 цього договору, процентна ставка підвищується на 5%, з можливим її зменшенням у наступному, за умови виконання умов п. 5.3.2 цього договору.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору повернення кредиту та нарахованих процентів здійснюється у відповідності до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг ануїтетними платежами.

Згідно Висновку судової економічної експертизи за період з 21.08.2007р. по 23.10.2014р. ОСОБА_1 здійснені погашення заборгованості за кредитним договором №25.30-12/07-СК від 21.08.2007р. в загальній сумі 180561,69 доларів США, з яких:

- 96514,96 доларів США направлено на погашення заборгованості по відсоткам;

- 84046,73 доларів США направлено на погашення заборгованості по кредиту.

У даному випадку сума нарахованих процентів за період з 21.08.2007 по 23.10.2014 за користування кредитними коштами, виданими позичальнику на споживчі цілі в сумі 100000,00 доларів США складе 58602,99 доларів США.

Так як станом на 23.10.2014 графіком сплати кредиту передбачене його погашення в сумі 94512,16 доларів США, то поточна заборгованість за кредитом буде становити 5487,84 дол. США (100000,00 - 94512,16).

Фактичне погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитом за період з 22.08.2007р. по 23.10.2014р. складає 74046,73 долари США.

Отже, станом на 23.10.2014 прострочена заборгованість по кредиту становить 10465,43 дол. США (94512,16 - 84046,73 = 10465,43) і загальна заборгованість - 15953,27 доларів США (5487,84 + 10465,43 = 15953,27).

У розрахунку банку до позовної заяви від 11.11.2014 № 7945/14 поточна заборгованість за кредитом вказана у сумі 45597,88 дол. США, прострочена заборгованість - в сумі 10319,91 дол. США і загальна заборгованість за кредитом - в сумі 55917,79 дол. США (45597,88 + 10319,91).

Отже, розходження даних про заборгованість за кредитом становить по поточній заборгованості -40110,04 дол. США (5487,84 - 45597,88), по простроченій заборгованості 145,52 дол. США (10465,43 - 10319,91) і по загальній заборгованості за кредитом в сумі -39964,52 дол. США (15953,27 - 55917,79, 145,52 - 40110,04).

Дослідженнями підтверджується, що за користування кредитними коштами, виданими позичальнику на споживчі цілі в сумі 100000,00 доларів США підлягає до нарахування 58602,99 доларів США.

У свою чергу, графіками передбачене погашення відсотків у сумі 97324,20 доларів США, що перевищує нараховану суму відсотків на 38721,21 долар США (58602,99 - 97324,20).

Так як на протязі періоду з 22.08.2007 по 23.10.2014 позичальником фактично сплачені відсотки в сумі 96514,96 доларів США (див. додаток № 1, ряд. 248, гр. 49-50), то має місце фактична переплата по нарахованих відсотках в сумі 37911,97 доларів США (58602,99 - 96514,96).

Отже, дослідженнями підтверджується, що станом на 23.10.2014 має місце переплата по відсотках в сумі 37911,97 дол. США, тобто, заборгованість позичальника по сплаті процентів, як строкових так і прострочених відсутня.

У розрахунку банку до позовної заяви від 11.11.2014 № 7945/14 поточна заборгованість за відсотками вказана у сумі 102,79 дол. США, прострочена заборгованість - в сумі 1277,79 дол. США і загальна заборгованість за кредитом - в сумі 1380,58 дол. США (102,79 + 1277,79).

Розходження даних розрахунку банку про заборгованість за відсотками станом на 23.10.2014 у порівнянні з даними проведених досліджень становить -39292,55 дол. США (-37911,97 - 1380,58) на користь позичальника.

Зважаючи на те, що станом на 23.10.2014 дослідженнями підтверджується наявність заборгованості позичальника по кредиту в сумі 15953,27 доларів США та заборгованість банку перед позичальником по сплаченим відсоткам в сумі 37911,97 доларів США, то має місце переплата по кредитному договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 в сумі 21958,70 доларів США (15953,27 - 37911,97), що по офіційному курсу НБУ станом на 23.10.2014 становить 284375,92 грн. (21958,70 х 12,950,49).

Частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 546 виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007, в редакції від 21.02.2011 р., у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банка пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань. Вказана пеня розраховується по дату повного виконання всіх зобов'язань щодо погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення.

Враховуючи, що відповідно до Висновку судової економічної експертизи станом на 23.10.2014 прострочені зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків по кредитному договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 р. відсутні, то розрахунок до позовної заяви ПАТ «ІТБ Банк» від 11.11.2014 про наявність заборгованості ОСОБА_1 по сплаті пені в сумі 7166,16 грн. по несвоєчасній сплаті кредиту та 282,48 грн. по сплаті відсотків не підтверджений.

Статтею 1050 Цивільного кодексу України визначено, що у випадку якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зазначеною статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як станом на 23.10.2014 прострочені зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків по кредитному договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 відсутні, то судом спростовується обґрунтованість даних розрахунку до позовної заяви банку від 11.11.2014 про наявність заборгованості позичальника по сплаті 3-х відсотків річних в сумі 71,10 доларів США, що по офіційному курсу НБУ становить 920,71 грн.

Таким чином, наявний у матеріалах справи Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 року (по сплаті процентів за кредит, пені за порушення строків платежів по кредиту, плати за управління кредитом, штрафу за порушення положень договору та погашення основної суми боргу) перед ПАТ «ВТБ Банк», не відповідає умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором.

Враховуючи наведене, зважаючи на Висновок судової економічної експертизи, суд дійшов висновку, що станом на 23.10.2014 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ "ВТБ БАНК" за Кредитним договором №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 в сумі 57948,14 доларів США, що по офіційному курсу НБУ становить 750432,90 грн., відсутня.

Керуючись ст. ст. 10,11,12,209,214-215,361, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21.12.2015 року по цивільній справі №666/7945/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21.12.2015 року по цивільній справі №666/7945/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором - скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Ратушна