З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
04 жовтня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Сидоренко І.О.,
при секретарі Рудь Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Словянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, належить квартира № 18 у житловому будинку № 2 по вулиці Бульварній у місті Словянську.
В даній квартирі зареєстровані колишня власниця ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3.
Після набуття позивачем права власності на квартиру, жодних договорів із відповідачами про порядок користування квартирою між ними не укладалося, добровільно знятися з реєстрації відповідачі відмовляються.
Рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідачів з реєстрації.

У звязку з чим просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 18 в будинку № 2 по вулиці Бульварній у м. Словянську Донецької області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, відповідно до наданої суду заяви просив розглянути справу без його участі, позов просив задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 02 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 2038, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1.

Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира, права користування якою вона просить позбавити відповідачів.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 2, кв. 18, про що свідчать паспорта громадян України серії ВТ №111301 та серії ВА №189530 відповідно.

На даний час з 02.05.2015 року по 02.05.2018 року ОСОБА_2 надано дозвіл на тимчасове проживання на території Російської Федерації.

Відповідно до Акту ТОВ «Цидило і К» № б/н від 03.10.2016 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 2, кв. 18, але не мешкають за даною адресою з 02.08.2016 року по теперішній час, їх місцезнаходження не відоме, особистих речей за даною адресою не мають.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, зокрема , у разі відсутності без поважних причин понад шість місяців.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.

Судом встановлено, що позивач є власницею квартири за адресою: м. Словянськ, вул. Бульварна, б. 2, кв. 18, тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України.

Однак, при розгляді справи було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відносяться до членів родини позивача, не мешкають та не ведуть разом із нею спільне господарство, вони не пов'язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов'язків.

Крім того, при укладанні договору купівлі-продажу квартири у пункті 14 відповідачі зобовязалися знятися з реєстраційного обліку до 04.08.2016 року, проте, до теперішнього часу зазначену умову договору не виконали.

Також договорів оренди та найму квартири за адресою: м. Словянськ, вул. Бульварна, б. 2, кв. 18, між позивачем та відповідачами не укладалось.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., по 275,60 грн. з кожного, що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 18 в будинку № 2 по вулиці Бульварній міста Словянська Донецької області.

Стягнути в частковому порядку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. № 2АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. № 15, судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. з кожної.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_6