Справа № 133/2873/15-ц Провадження № 22-ц/772/220/2016Головуючий в суді першої інстанції Крейдін О. О.
Категорія 31Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Кучевського П.В.

Суддів: Іванюка М.В., Рибчинського В.П.,

При секретарі: Мельниковій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом, у якому просив (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 9672 грн. 44 коп. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, а в разі відсутності у ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, стягнути вказану матеріальну та моральну шкоду у частці, якої не вистачає, або в повному обсязі із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частинах.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 4836 грн. 22 коп. матеріальної шкоди та 25000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4836 грн. 22 коп. матеріальної шкоди та 25000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернувся до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у розмірі 25 000 грн. з кожного, та постановити нове рішення про часткове задоволення позову в цій частині та зменшити розмір моральної шкоди.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області вказаним вимогам закону відповідає.

Так судом встановлено, що 16.07.2015 р. вироком Козятинського міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Вирок в частині призначення покарання набрав законної сили (а.с.19-22).

Вироком встановлено, що 16.12.2014 р. близько 17-30 хв., ОСОБА_3, перебуваючи на території СЗШ смт. Глухівці Козятинського р-ну Вінницької області, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, під час розмови з останнім, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді переднього вивиху нижньої щелепи, повного відкритого перелому нижньої щелепи зі зміщенням, що за ступенем тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Відповідач визнав себе винуватим у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому, що підтверджується зазначеним вироком суду.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Як вбачається із матеріалів справи, перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні в період з 16.12.2014 р. по 29.12.2014 р., з 06.01.2015 р. по 12.01.2015 р., з 21.04.2015 р. по 29.04.2015 р. та на амбулаторному нагляді хірурга-стоматолога за місцем проживання з 12.02.2015 р. підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.4-9,38,42).

За період лікування позивачем було витрачено кошти в сумі 9672,44 коп. на придбання ліків та медикаментів, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.10-18,39-41).

Стягнення судом матеріальної шкоди в розмірі 9672,44 грн. в апеляційній скарзі не оспорюється, а відтак апеляційний суд в силу ч. 1 статті 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При вирішенні питання відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також норм ЦК України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вина ОСОБА_3 у завданні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості встановлена вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.07.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що у наслідках вчиненого злочину є вина потерпілого ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до вимог ч. 4 статті 61 ЦПК України розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування

Як вбачається із вироку у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді переднього вивиху нижньої щелепи, повний відкритий перелом нижньої щелепи зі зміщенням. Вказані ушкодження за ступенем тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я відносяться до середніх.

Судом встановлено, що потерпілому злочином була заподіяна моральна шкода, оскільки він зазнав фізичного болю, страждань у зв'язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень, яка знайшла своє вираження в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, приниженням його честі та гідності. Крім того, ОСОБА_6 пропустив навчання в школі, що підтверджується довідкою Глуховецької СЗШ (а.с.43).

Відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданою нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Суд першої інстанції встановивши, що відповідач ОСОБА_3 є неповнолітнім, не має власних доходів, ніде не працює, перебуває на утриманні батьків, дійшов правильного висновку про стягнення завданих матеріальних та моральних збитків з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках з кожного.

Разом з тим, факт завдання ОСОБА_3 потерпілому моральної шкоди відповідачами не заперечуються, однак, вони оскаржують розмір шкоди стягненої судом.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 грн., суд першої інстанції врахував отримання ОСОБА_6 ушкодження здоров'я середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я, та призвело до моральних страждань, зумовлених вимушеними змінами у його життєвих стосунках і тривалістю відновлення попереднього стану. Такий висновок суду першої інстанції відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду є не мотивованим, в частині визначення розміру моральної шкоди, оскільки на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не зменшив розмір моральної шкоди не врахувавши матеріальне становище, сімейний стан відповідачів.

Так, частиною 4 статті 1193 ЦК України передбачено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 р. роз'яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Відповідачами не надано суду доказів, що підтверджували їх майновий стан, скрутне матеріальне становище, чи інші обставини, що є підставою для зменшення розміру завданої моральної шкоди.

Доведення неможливості сплати моральної шкоди заявленої позивачем та наявності підстав для зменшення її розміру було процесуальним обов'язком відповідачів під час розгляду справи (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), однак вони його не виконали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи, надавши належну оцінку доказам у справі дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ П.В. Кучевський

Судді: /підпис/ М.В. Іванюк

/підпис/ В.П. Рибчинський

Згідно із оригіналом

Головуючий: П.В. Кучевський