Справа № 344/138/16-ц
Провадження № 2/344/360/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 19 жовтня 1991 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 17 травня 2006 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб був розірваний, дітей залишено проживати з матір'ю. Після розірвання шлюбу позивач для покращення матеріального становища сім'ї вимушена була поїхати за кордон на заробітки, в подальшому забрала дітей до Греції, у тому числі і для того, щоб забезпечити здобуття синами високого освітнього рівня. Старший син ОСОБА_6, як і мати, є інвалідом третьої групи з дитинства. На даний час діти є вже повнолітніми та продовжують навчання. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_5 у твердій грошовій формі за період з 04.01.2013 року по 04.01.2016 рік у розмірі 18 000,00 грн. (з розрахунку 500,00 грн. на місяць) та з 04.01.2016 року у розмірі 500,00 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_5 на період навчання до досягнення ним 23 річного віку, а також аліментів на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій формі за період з 04.01.2013 року по 04.01.2016 рік у розмірі 18 000,00 грн. (з розрахунку 500,00 грн. на місяць) та з 04.01.2016 року у розмірі 500,00 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_4 на період навчання до досягнення ним 23 річного віку.

10 лютого 2016 року представником позивача подана заява, в якій також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на переклад на загальну суму 1 170,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2006 року, що набрало законної сили 29 травня 2006 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний, малолітніх дітей сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишено проживати з матір'ю (а.с. 9-10, 48-49).

У шлюбі народилося у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 8, 45, 47).

ОСОБА_4 у 2010-2013 роках навчався у Спеціалізованій гімназії для глухих та слабочуючих в ОСОБА_8, з дипломом гімназії був зареєстрований у Загальноосвітньому ліцеї для глухих та слабочуючих в ОСОБА_8 (а.с. 14-21).

ОСОБА_5 є студентом Інституту професійного навчання Кіфісії Патрон 11-13 (а.с. 22-37).

ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи (а.с. 5, 44).

ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи (а.с. 7, 46).

ОСОБА_2 зверталася з заявою до Управління Пенсійного Фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області, на звернення була отримана відповідь (а.с. 13, 50).

Позивачем витрачені кошти на загальну суму 1 170,00 грн. на переклад довідок (а.с. 64).

Ст. 129 Конституції України передбачає, що одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Ст. 200 Сімейного кодексу України встановлює, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_5 у твердій грошовій формі за період з 04.01.2013 року по 04.01.2016 рік у розмірі 18 000,00 грн. (з розрахунку 500,00 грн. на місяць) та аліментів на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій формі за період з 04.01.2013 року по 04.01.2016 рік у розмірі 18 000,00 грн. (з розрахунку 500,00 грн. на місяць) задоволенню не підлягають.

Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 досягли віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжують навчання, потребують у зв'язку з цим у матеріальної допомоги, стан здоров'я відповідача, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу, у зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь та на утримання сина ОСОБА_5аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду, тобто з 11 січня 2016 року, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років, а також на користь та на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду, тобто з 11 січня 2016 року, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

Ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України, до судових витрат, серед інших, належать і витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Позивачем були сплачені кошти на загальну суму 1 170,00 грн. за здійснення перекладу (а.с. 64), тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на переклад у сумі 1 170,00 грн.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 80, 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 79, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітейзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь та на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. (п'ятсот грн. 00 коп.), щомісяця, починаючи з 11 січня 2016 року до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь та на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. (п'ятсот грн. 00 коп.), щомісяця, починаючи з 11 січня 2016 року до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 витрати на переклад у сумі 1 170,00 грн. (одна тисяча сто сімдесят грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 березня 2016 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 18 березня 2016 року.

Суддя Л.В. Мелещенко