Справа № 148/6972/13-ц
Провадження №8/148/2/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Штифурко Л.А.

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року, ухваленого в цивільній справі №148/6972/ 13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя та виділення частки із спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вище вказаною заявою, в якій просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року, ухвалене в цивільній справі № 148/6972/13-ц за позовом ОСОБА_2 до нього про визнання будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя та виділення частки із спільного майна. В обгрунтування своєї заяви ОСОБА_1 послався на те, що вказаним судовим рішенням задоволено позов його колишньої дружини ОСОБА_2 Поновлено позивачці ОСОБА_2 пропущений строк звернення до суду та визнано подарований йому житловий будинок № 76 по вул. Зарічній в смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області обєктом спільної сумісної власності, їх як подружжя. Виділено ОСОБА_2 ? частину даного будинку та з нього стягнуто на користь позивача 300 грн. судових витрат.

Однак з даним рішенням заявник не погоджується, вважає, що при його ухваленні судом були грубо порушені норми процесуального права та для поновлення строку звернення до суду ОСОБА_2 судом були використані фальшиві докази, про що йому стало відомо нещодавно, після касаційного розгляду справи Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Так, Тульчинський районний суд у своєму рішенні від 16.12.2014 року, поновлюючи ОСОБА_2 строк звернення до суду за зхистом свого права, посилається на довідку голови Тульчинського районного суду від 20.11.2013 № 4971/13 про те, що ОСОБА_2 подавала заяву про поділ майна. Про це свідчить реєстраційний запис №8640 від 22.12.2005 в книзі вхідної кореспонденції, але ця справа в алфавітному покажчику за 2005-2006 роки не значиться. Рішення по ній не приймалось.

Вказана довідка, на думку заявника, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки 19.05.2016 року йому, головою суду була видана інша довідка про те, що цивільна справа №2-1281/06 (яка в попередній довідці за 2013 рік значилась відсутньою) є в суді. В суді, вона зберігається під іншим номером, бо кожного нового року їй присвоювався новий номер. У цій справі 13.06.2006 року суддею Люльком В.В. було винесено заочне рішення. Право власності на житловий будинок №76 по вул. Зарічній в смт. Кирнасівці Тульчинського району визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 А саме з приводу права власності на цей будинок 16.12.2014 року Тульчинським районним судом ухвалено вже друге рішення. Вказане рішення від 13.06.2006 року, ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Вінницької області від 09.10.2008 було скасоване, справа повернута на новий розгляд до Тульчинського районного суду, їй було присвоєно № 2-1976/08 і передано на розгляд судді Робак C.O., яка в 2014 році ухвалила повторне рішення у справі. Ухвалою суду від 09.04.2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 з приводу визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок №76 по вул. Зарічній в смт. Кирнасівка Тульчинського району залишені без розгляду за її заявою.

При розгляді справи і ухваленні рішення за позовом ОСОБА_2 16.12.2014 року заявнику не було відомо, що відомості про відсутність у суді попередньої справи є неправдивими.

Вважає, що це істотні обставини, які не могли бути йому відомі до отримання довідки голови Тульчинського районного суду № 09-03/196/2016 від 19.05.2016 року, вони є нововиявленими. З їх врахуванням суд не міг вдруге розглядати позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок №76 по вул. Зарічній в смт. Кирнасівка Тульчинського району і визнавати за нею право власності на ? частину цього будинку, поновлюючи їй строк звернення до суду через відсутність справи в суді за попереднім зверненням.

В судовому засіданні представник заявника, ОСОБА_4, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтримала у повномі обсязі, посилаючись на обставини, викладені в самій заяві. Зазначила, що якби на час розгляду даної справи в 2013-2014 р. заявнику та суду було відомо про те, справа № 2-1281/06 (№ 2-1976/08) за позовом ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок № 76 по вул. Зарічній в смт. Кирнасівка не відсутня в архіві суду та про залишення даного позову без розгляду за заявою ОСОБА_2 09.04.2012 року, то ця обставина не дозволила б суду поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду. Вважає, що позов у цій справі був пред'явлений ОСОБА_2 до заявника, який є її сином. Просила заяву задовольнити, скасувати рішення Тульчинського районного суду від 16.12.2014 року, ухвалене в даній справі, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_5, заперечила щодо заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року за нововиявленими обставинами. Вважає, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими, а посилання представника заявника на те, що підставою для поновлення строку звернення до суду ОСОБА_2 стали відомості про відсутність в архіві суду справи № 2-1281/06 (№ 2-1976/08), якій в 2011 році присвоєно № 2-11/11, є помилковими, оскільки ця справа стосувалася визнання права власності на будинок № 74 по вул. Зарічній у смт. Кирнасівка та позов у цій справі був пред'явлений ОСОБА_2 до Кирнасівської селищної ради, а не до ОСОБА_1 Підставою для поновлення строку звернення до суду ОСОБА_2 у 2013 році стало те, що в 2005 році ОСОБА_2 зверталася з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Вказана обставина, як і інші, була предметом дослідження в ході судового розгляду в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій та була відома всім учасникам спору. Просила в задоволенні заяви відмовити.

Вислухавши пояснення представника заявника, представника позивача, дослідивши матеріали цивільних справ № 2-11/11, № 2-3/11, матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до роз'яснень, які викладено у п.4 ч.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року, обставини, які обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Як встановлено із досліджених матеріалів справи, на час розгляду спору між сторонами, зазначенні заявником обставини були відомі і відповідачу по справі ОСОБА_1, і позивачу ОСОБА_2 та суду.

Зокрема, питання поновлення строку звернення до суду позивачу ОСОБА_2, вирішувалось судом першої інстанції, про що зазначено в рішенні від 16.12.2014 року, (Т.1 а.с. 146-147), а також переглядалось апеляційною та касаційною інстанцією, що підтверджується відповідними ухвалами (Т.2 а.с. 85-87, 192-193). Із вказаних судових рішень вбачається, що підставою для поновлення цього строку стало те, що з аналогічним позовом про розподіл майна позивачка зверталася у 2005 році, про що свідчить відповідний запис у книзі вхідної кореспонденції за 2005 рік № 8640 від 22 грудня, однак цивільна справа в алфавітному покажчику за 2005-2006 роки не значиться, підтвердженням чому є довідка голови суду № 4971/13 від 20.11.2013 р. (Т.1 а.с. 7). Факт звернення ОСОБА_2 з даним позовом в суд у 2005 році підтверджується також копією позовної заяви із реєстраційною відміткою про отримання її судом 29.11.2005 року (Т.1 а.с. 34).

Посилання представника заявника на те, що підставою для поновлення цього строку стали відомості про відсутність в архіві суду справи № 2-1281/06 (№ 2-1976/08), якій в 2011 році присвоєно № 2-11/11, є безпідставними, оскільки з оглянутих в ході судового засідання матеріалів даної справи за позовом ОСОБА_2 до Кирнасівської селищної ради про встановлення права власності встановлено, що предметом спору являлось нерухоме майно, зокрема господарські будівлі, які розташовані за адресою: смт. Кирнасівка, вул. Зарічна, 74, Тульчинський район, Вінницька область та позов у цій справі був пред'явлений ОСОБА_2 до Кирнасівської селищної ради, а не до ОСОБА_1 Предметом же спору в цивільній справі, рішення в якій заявник просить скасувати за нововиявленими обставинами, є нерухоме майно за адресою: смт. Кирнасівка, вул. Зарічна, 76, Тульчинський район, Вінницька область.

Не знайшли свого об'єктивного підтвердження і посилання заявника та його представника на використання судом при ухваленні рішення від 16.12.2014 року сфальсифікованих доказів. Так, довідка, видана головою Тульчинського районного суду від 20.11.2013 р. № 4971/13 стосується факту звернення ОСОБА_2 в 2005 році з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, про що вказано вище. Довідка голови суду від 19.05.2016 року за № 02-03/196/2016 (Т. 2 а.с. 204-206) за своїм змістом не суперечить попередній, оскільки в ній також відображено інформацію про те, що ОСОБА_2 в 2005 році зверталась з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна. Разом з тим, ця довідка є більш обширною, оскільки в ній відображена інформація і щодо справ № 2-1976/08, якій в 2011 році присвоєно № 2-11/11, за позовом ОСОБА_2 до Кирнасівської селищної ради про встановлення права власності та щодо справи № 2-1131/06, якій в 2011 році присвоєно № 2-3/11, за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа Кирнасівська селищна рада про визнання свідоцтва про право власності незаконним, визнання права власності на домоволодіння та виселення з житлового будинку.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є не обгрунтованою, а обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими, оскільки були відомі сторонам та були предметом дослідження при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При встановлених обставинах та досліджених доказах суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без задоволення, суд залишає за ним і судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року, ухваленого в цивільній справі № 148/6972/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя та виділення частки із спільного майна - залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за заявником.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Л.А.Штифурко