Справа № 439/1698/15 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/2207/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу ,-

в с т а н о в и л а :

20 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з останнього на його користь 56 900 грн. боргу, а також 569 грн. понесених ним судових витрат, покликаючись на те, що відповідач ОСОБА_4, 12 березня 2010 року позичив в нього гроші в сумі 10000 грн. на умовах платного користування під 5 % на місяць і зобов'язувався повернути вказані кошти. Крім того, 21 травня 2010 року ОСОБА_4 позичив у нього 3000 грн. на умовах платного користування під 5 % на місяць і зобов'язувався повернути дані кошти. Однак, відповідач свого обов'язку щодо повернення коштів та сплати відсотків за користування позикою не виконав та гроші не повернув.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 11 січня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 12 березня 2010 року у розмірі 44 000 ( сорок чотири тисячі) гривень, а також 3 000 ( три тисячі) гривень за договором позики від 21 травня 2010 року. Всього стягнуто 47 000 ( сорок сім тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 470 грн. 00 коп. - судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду із позовною заявою.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач ОСОБА_4 оскаржив рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 січня 2016 року в апеляційному порядку. Вважає, що судом порушено норми процесуального права, неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, відтак просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити. На підтвердження своїх апеляційних вимог відповідач покликається на те, що у розписках від 12 березня 2010 року та 21 травня 2010 року не визначено строку та порядку повернення позики, відтак суду, при прийнятті оскаржуваного рішення слід було врахувати вимоги ст. 1049 ЦК України та з'ясувати чи скеровувалась вимога відповідачу про повернення коштів. Водночас, стверджує, що така вимога на адресу відповідача поштовою кореспонденцією не надходила та не вручалась у будь-який інший спосіб. Таким чином, право позивача про повернення коштів не порушене, а позов є передчасним. Зазначає, що ним наприкінці липня 2010 року було проведено повний розрахунок із позивачем, тобто повернуто 13 000 грн. суми боргу за розписками та 2000 грн. відсотків за 4 місяця користування позикою. Крім того, в ході судового засідання 11 січня 2016 року відповідачем та його представником було заявлено про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, однак судом не було надано можливості відповідачу для написання заяви про пропущення позивачем строків позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно запису фіксування судового засідання 11 січня 2016 року , прослуханого колегією суддів, у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 перед судовими дебатами, заявляв про застосування позовної давності, хоча ця процесуальна дія в журналі судового засідання під № 53 не відображена, а під № 53 зазначено, що в період часу з 14.44.41 по 14.47.39 було проголошено ухвалу суду про визнання недоцільним виклику свідка - ОСОБА_7 ( а.с. 23)..

Статтею 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки.

Оскаржуваним рішенням проценти за договором позики від 12.03.2010 року стягнуто в розмірі 34000 грн за 68 місяців.

З врахуванням тієї обставини, що відповідачем до ухвалення оскаржуваного рішення було заявлено про застосування інституту позовної давності, у відповідності до положень: ч. 1 ст. 257, ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був стягнути з відповідача проценти за користування кредитом в межах трьохрічного строку позовної давності, а саме - в розмірі 18000 гривень ( 500 грн * 36 місяців= 18000 грн.).

У зв»язку з вищенаведеним колегія суддів вважає, що рішення підлягає зміні шляхом зменшення суми боргу, присудженого за договором позики від 12.03.2010 року, на 16000 гривень ( 68 місяців мінус 36 місяців= 32 місяці; 500 грн * 32 місяці= 16000 грн), та згідно ст. 88 ЦПК України розмір присудженого судового збору також підлягає зменшенню на 160 грн (1% від ціни позову), та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 310 грн.

Оскільки відповідачем не було надано суду доказів, в підтвердження виконання ним боргових зобов»язань, а заперечення відповідача проти позову були голослівними, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про недоведеність факту повернення відповідачем боргу за договорами позики та сплати процентів.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання позивачем вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України не мають правового значення для вирішення спору в частині вимог про стягнення суми боргу за договорами позики, оскільки вимогу про повернення суми боргу позивачем було заявлено 20 листопада 2015 року, а оскаржуване рішення ухвалено 11 січня 2016 року, тобто по збігу тридцяти днів від дня пред»явлення вимоги про повернення позики, та крім цього позивачем не було пред»явлено позовних вимог про застосування щодо відповідача відповідальності за порушення грошового зобов»язання. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вищенаведені доводи не можуть слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

У зв»язку з частковим задоволенням апеляційної скарги у відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з позивача належить стягнути на користь відповідача понесені останнім витрати по оплаті судового збору в розмірі 517 грн , пропорційно задоволеній частині апеляційної скарги в розмірі 176 грн ( 31000 грн * 517 грн : 47000 грн+ 341 грн; 517 грн мінус 341 грн = 176 грн).

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, оскаржуване рішення в частині: стягнення суми боргу за договором позики від 12.03.2010 року, стягнення всього, та стягнення суми судового збору належить змінити, зменшивши суму стягнення за договором позики від 12.03.2010 року до 28 тисяч гривень, всього до 31 тисячі гривень, судового збору до 310 гривень, а в решті оскаржуване рішення - залишити без змін.

У зв»язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, у відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, з позивача належить стягнути на користь відповідача, понесені останнім витрати по оплаті судового збору в розмірі, пропорційно задоволеній частині апеляційної скарги в сумі 176 грн ( 31000 грн * 517 грн : 47000 грн = 341 грн; 517 грн мінус 341 грн = 176 грн).

Керуючись ч. 5 ст. 88 , п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 січня 2016 року в частині стягнення:

суми боргу за договором позики від 12.03.2010 року у розмірі 44 000 (сорок чотири тисячі) гривень; всього 47 000 (сорок сім тисяч) гривень ; судового збору 470 грн 00 коп,-

змінити, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3:

суми боргу за договором позики від 12.03.2010 року до 28000 (двадцять восьми тисяч) гривень; всього до 31000 (тридцяти однієї тисячі) гривень; судового збору до 310 (триста десяти) гривень.

В решті рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний № НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Федоришин А.В.