Справа № 2-1415/11
Провадження № 4-с/185/59/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О.

з участю секретаря Мерцалової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та рішення посадових осіб відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на неправомірні дії та рішення старшого державного виконавця Маціборук В.О. відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, вчинені при виконанні виконавчих листів, виданих Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення сум з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2.

Заявник просить:

-поновити йому строк для подання скарги,

-визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 31.08.2015 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 10 000 грн у межах виконавчого провадження №46818290, визнати протиправною та скасувати зазначену постанову,

-визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 31.08.2015 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 1763,59 грн у межах виконавчого провадження №46818102, визнати протиправною та скасувати зазначену постанову,

-визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 31.08.2015 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 794,49 грн у межах виконавчого провадження №46818426, визнати протиправною та скасувати зазначену постанову,

-визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 31.08.2015 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 794,49 грн у межах виконавчого провадження №46818609, визнати протиправною та скасувати зазначену постанову,

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 12.10.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 48813167,

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 12.10.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 48813473,

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 13.10.2015 року про розшук майна боржника в межах виконавчого провадження № 49002947.

Заявник посилається на те, що не знав про відкриття відносно нього виконавчих проваджень, ніяких документів від державного виконавця не отримував і тому не міг виконати рішення суду у добровільному порядку. Про існування боргу від дізнався від стягувача ОСОБА_2 і добровільно віддав їй борг. Він проживає за місцем офіційної реєстрації, тому державний виконавець мав реальну можливість надіслати повідомлення про відкриття виконавчих проваджень за правильною адресою.

У судове засідання заявник не з'явився, за текстом скарги просив провести судовий розгляд без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась.

У письмовому запереченні на скаргу головний державний виконавець Святошинського РВ ДВС м.Київ ОСОБА_3 зазначила, що оскаржувані постанови були винесені правомірно, боржник належним чином був повідомлений про відкриття виконавчих проваджень, що підтверджується копією журналу рекомендованої вихідної кореспонденції за 2015 рік.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, суд вважає, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як визначено ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу є виконавчими документами, які відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Згідно з ч.3 ст.27, ст.28 цього ж Закону виконавчий збір стягується лише у випадку, якщо боржником судове рішення не виконано у добровільному порядку у встановлений державним виконавцем строк.

Отже, стягнення виконавчого збору є наслідком невчинення необхідних процесуальних дій у виконавчому провадженні.

З огляду на те, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є окремим виконавчим документом, спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби під час виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час виконання будь-яких виконавчих документів, у тому числі рішень судів загальної юрисдикції, підвідомчі адміністративним судам.

Правова позиція з цього питання викладена у п.6 Постанови Пленуму ВАСУ від 21 травня 2012 року №5 "Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби".

У цьому пункті також зазначено, що до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Тому спір в частині оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

З тексту оскаржуваних постанов про розшук майна боржника, про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження видно, що ці постанови винесені при примусовому виконанні не рішення суду, а постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Зазначені дії державного виконавця не пов'язані безпосередньо з виконанням рішення суду, вони вчинені вже після того, як рішення суду було виконане, і тому оскарження цих дій повинно відбуватися в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.205, 386-387 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та рішення посадових осіб відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві.

Повідомити заявнику, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.О. Головін