Номер провадження: 22-ц/785/1785/16
Головуючий у першій інстанції Погрібний М. О.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Ярахметова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2015 року,

встановила:

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 травня 2014 року він надав відповідачам в борг 10 000 доларів США, які вони зобов'язалися повернути в листопаді 2014 року, що підтверджується розпискою. Оскільки відповідачами позика не повернута, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів еквівалент 10 000 доларів США за курсом НБУ в сумі 219 889 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2015 року позов задоволений.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2015 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що укладення договору позики між сторонами підтверджується розпискою про отримання коштів, і відповідачі зобов»язані в солідарному порядку повернути кошти, які отримали в борг.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі розписки від 12 травня 2014 року відповідачі отримали у позивача в борг грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, які не повернули в листопаді 2014 року(а.с.6).

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд першої інстанції правильно застосував зазначені норми матеріального права та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачі зобов»язані повернути кошти, які отримали в борг. Однак при стягненні з відповідачів на користь позивача еквіваленту 10 000 доларів США в сумі 219 889 грн., суд безпідставно стягнув зазначені кошти в солідарному порядку. При цьому суд не врахував, що відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України принцип солідарної відповідальності застосовується при відшкодуванні шкоди, завданої спільно кількома особами, та не передбачений при виконанні договірних зобов»язань.

Оскільки умовами розписки не зазначено в якому розмірі кожний з відповідачів отримав кошти, тому колегія суддів вважає, що відповідачі зобов»язані повернути кошти, які отримали в борг, в рівних частках по 109 944,50 грн. кожний( 219 889 : 2 = 109 944,50).

Також суд безпідставно стягнув з відповідачів в солідарному порядку судовий збір в сумі 2 198,89 грн. Оскільки стягнення судових витрат в солідарному порядку також не передбачено, тому ці витрати по сплаті судового збору на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках по 1 099,44 грн. з кожного(2 198,89 : 2 = 1 099,44).

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про те, що в розписці не зазначено долари якої держави є предметом позики. З пояснень позивача вбачається, що предметом позики були 10 000 доларів США, які розповсюджені в Україні та вільно обмінюються на національну валюту банками України. Відповідачами це не спростовано та не доведено, що це були долари іншої держави.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідачі отримали кошти в національні валюті, спростовується текстом розписки, з якого вбачається, що відповідачі позичили саме 10 000 доларів США, що на час отримання за курсом НБУ складало 120 000 гривень.

Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики по 109 944 гривні 50 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 1 099 гривень 44 копійки з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

Н.В.Комаровська