Справа № 157/699/16-ц
Провадження №2/157/264/16
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2016 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гордійчука В.М.,

за участю секретаря Вавдіюк Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,

в с т а н о в и в:

15 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом у якому зазначає, що за час спільного проживання із ОСОБА_5 було придбано житловий будинок та надвірні споруди по вул. Шевченка, 29, в м. Камені-Каширському.

Після розірвання шлюбу рішенням Камінь-Каширського районного суду від 01 вересня 2009 року між ними було поділене майно, в тому числі і вищевказаний будинок.

Так, у її власності залишилося 51/100 частини житлового будинку та літня кухня (В-1).

Власником належного ОСОБА_5 нерухомого майна за вищевказаною адресою є мати останнього ОСОБА_2, яка на даний час розвалила спільну стіну між її літньою кухнею (В-1) та гаражем (в).

На її прохання відновити стіну, відповідач повідомила, що згідно її технічного паспорта на належну їй частку, гараж займає частину її літньої кухні а тому вона на правових підставах розібрала стіну.

У звязку з наведеним, посилаючись на окремі норми законодавства, просить усунути перешкоди в користуванні належною їй літньою кухнею по вул. Шевченка, 29, в м. Камені-Каширському шляхом зобовязання відповідача відновити спільну стіну, яка стоїть між її літньою кухнею (В-1) та гаражем (в) ОСОБА_2 та складається з бетонних блоків.

Відповідачем подано до суду заперечення на позовну заяву, де вона зазначає, що розподіл спірного будинковолодіння здійснювався відповідно до висновку №303 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 12 серпня 2009 року.

Так, позивачу ОСОБА_4 було виділено літню кухню (В-1) вартістю 19442 грн., загальною площею 26 м-2, стіни, перегородки деревяні пластини.

ОСОБА_5 було виділено гараж вартістю 1063 грн., загальною площею 12 м-2, стіни, перегородки дошки, а також сарай (в-1).

Всі вищевказані будівлі є прибудовами один до одного і мають т-подібні спільні внутрішні стіни. Суміжна стіна між цими будівлями не була виготовлена із бетонних блоків, а була з деревини (деревяні пластини, дошки). Ця стіна існує і на даний час.

Вважає, що саме позивачем та членами її сімї було вчинено протиправні дії, оскільки поперек її гаража в ніч з 30 на 31 березня 2016 року була збудована нова стіна з бетонних блоків, у звязку із чим вона зверталася до Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області.

У звязку з наведеним, просить відмовити у позові ОСОБА_4 до неї.

Представник позивача при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та пояснив, що згідно технічного паспорта, на підставі якого і проводилась судово-будівельна експертиза, приміщення гаража, яке було виділене сину відповідача, мало площу 6, а не 12 кв.м., тому позивач звела стіну відповідно до технічного паспорта. Оскільки відповідач розібрала стіну, то просить зобовязати усунути перешкоди в користуванні літньою кухнею.

Відповідач та її представник позов не визнали із підстав, викладених у запереченні на нього та пояснили, що при поділі майна сину було виділено гараж, який розташований спільно із літньою кухнею. Між гаражем та кухнею є стіна із деревяних брусів, в якій був дверний прохід, якого вона забила дошками; частина гаража виступає від кухні, оскільки в попередніх власників там знаходився автомобіль. Позивач знала яким чином і яка частина будівель присуджена їй, однак, скориставшись помилкою окремих працівників БТІ, в ніч з 30 на 31 березня 2016 року разом із чоловіком звели стіну із бетонних блоків викинувши через згаданий дверний прохід, який вони відкрили, із гаража її речі, зокрема: металеві труби, окремі меблі та газову колонку. Просять у позові відмовити, оскільки приміщення гаража належить відповідачу і не є конструктивним єдиним літньої кухні.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом установлено та вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 18), що позивач ОСОБА_4 12 жовтня 2012 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 Попереднє її прізвище було Назарук.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 01 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя позовну заяву ОСОБА_5 задоволено повністю (а.с. а.с. 4-6).

Виділено у приватну власність ОСОБА_5 із житлового будинку, що знаходяться по вул. Шевченка, 29 в м. Камені-Каширському наступні приміщення: (1-1) площею 5,1 кв.м.; кухню (1-2) площею 13,6 кв.м.; кімнату (1-6) площею 19,0 кв.м.; коридор (1-7) площею 10,5 кв.м.; кладову (1-8) площею 3,3 кв.м., а всього приміщень загальною площею 51.5 кв.м., вартістю 23938 двадцять три тисячі дев'ятсот тридцять вісім) грн., або 54/100 долі житлового будинку з прибудовою і верандою (А-1 і а-1).

Крім того виділено: гараж В вартістю 1063 грн.; сарай В-1 вартістю 2092 грн.; сарай (Г1) вартістю 11720 грн., а всього на суму 14875 грн., а всього по будинковолодінню будівель і споруд на загальну суму 40147 грн., або 49/100 реальних долей.

У приватну власність ОСОБА_7 виділено із даного житлового будинку: кімнату (1-4) площею 10,8 кв.м.; кімнату (1-5) площею 21,3 кв.м., ванну (1-3) площею 4,9 кв.м., а всього приміщень загальною площею 37 кв.м., вартістю 20218 грн., або 46/100 долі житлового будинку з прибудовою і верандою.

Крім того, виділено: літню кухню (В-1) вартістю 19442 грн., а всього по будинковолодінню будівель і споруд на суму 40994 грн., або 51/100 реальних долей.

Залишено у спільному користуванні: колодязь (к) вартістю 550 грн., вбиральню (В) вартістю 399 грн., огорожу з хвірткою (1.2) вартістю 1719 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 423 грн. 50 коп. компенсації між частками у спільному майні.

Вирішено, які роботи сторони повинні провести для користування своїми половинами будинку, також вирішено питання компенсації витрат за проведення будівельно-технічної експертизи.

В позові ОСОБА_7 відмовлено за безпідставністю.

На підставі вищевказаного рішення суду позивач зареєструвала своє право власності на належну їй частину житлового будинку по вул. Шевченка, 29, в м. Камені-Каширському в розмірі 51/100, що вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7)

Інша частина вказаного житлового будинку в розмірі 49/100 належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 28 жовтня 2009 року (а.с. а.с. 36-37)

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи спір про поділ спільного майна подружжя, суд в рішенні від 01 вересня 2009 року не зазначив площу гаража, що був виділений сину відповідача, а тому при розгляді даної справи судом достовірно, повно та обєктивно перевірено стан та розміри спірного приміщення гаража на час поділу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона продала спірний житловий будинок з надвірними будівлями сину відповідача і вказала, що приміщення гаража займало частину приміщення літньої кухні, але між цими приміщеннями була стіна із деревяних брусів, а бокові стіни гаража побудовані із дощок. В даному гаражі вони зберігали автомобіль марки «Москвич». Прибудова до гаража з вулиці була здійснена у звязку з тим, що в останній не поміщався автомобіль.

Судом 02 вересня 2016 року при проведенні окремої процесуальної дії огляду приміщення гаража, встановлено, що воно складається із двох частин, одна з яких примикається до приміщення літньої кухні і з її лівої сторони в напрямку входу знаходиться деревяна стіна із брусів, де є дверний прохід, який веде в літню кухню. Інша половина приміщення складає одне ціле з першою. Будь-яких конструктивних ознак, що між цими частинами приміщеннями раніше була капітальна стіна із бетонних блоків, не виявлено, оскільки всі інші стіни приміщення гаража зроблені із деревяних дощок.

Цим самим спростовано твердження позивача та її представника, що приміщення гаража складає одне ціле прибудоване до приміщення літньої кухні.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 показала, що у 2009 році дійсно проводилась судова будівельно-технічна експертиза і конкретно деталей її проведення пояснити із-за тривалого часу не може, оскільки не памятає яке було приміщення гаража. Вона більш детально досліджувала будинок, а по надвірним будівлям у висновок експертизи взяла дані із технічного паспорта, що складався працівниками БТІ. Площу гаража вона не вказувала, а лише вказала вартість виходячи із даних БТІ.

В судовому засіданні встановлено невідповідність технічних паспортів складених працівниками БТІ 29 квітня 2010 року ОСОБА_10 та 16 липня 2012 року ОСОБА_11 в частині розміщення внутрішньої стіни, яка розділяє приміщення гаража та літньої кухні.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_11 показала, що при складанні технічного паспорту 16 липня 2012 року нею було проведено всі заміри приміщень виділених і належних сторонам. Щодо гаража, то вона пояснила, що він складається із двох частин, збудований із дощок та одна стіна від літньої кухні із деревяних брусів. Складений нею технічний паспорт відповідає інвентаризаційній справі, яку вона оглянула в судовому засіданні. Її попередниками було допущено помилку при складанні схеми розташування гаража і літньої кухні.

Суд намагався викликати в судове засідання ОСОБА_10, однак, згідно довідки начальника БТІ, вона звільнена з роботи 07 грудня 2015 року, адресу її проживання суду не подано.

Таким чином суд дійшов висновку, що в технічному паспорті складеному 29 квітня 2010 року ОСОБА_10 допущено помилку в частині розміщення стіни, яка розділяє приміщення літньої кухні та гаража, у звязку з чим суд бере до уваги технічний паспорт від 16 липня 2012 року складений ОСОБА_11

Аналізуючи викладене, судом встановлено, що виділене ОСОБА_5 за рішенням суду приміщення гаража відповідало технічному паспорту, який складено ОСОБА_11 і воно не є приміщенням літньої кухні, яку виділено у власність позивачу, а тому вона неправомірно звела стіну з бетонних блоків, маючи намір заволодіти частиною майна відповідача.

Виходячи з цього, вимоги ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні належною їй літньою кухнею шляхом відновлення спільної стіни, яка була нею зведена між літньою кухнею та гаражем, є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі апеляційних скарг в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Особи, які не брали участь у справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_12