Справа № 203/4032/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 вересня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 30.05.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNU0GK00001247, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 52000 долари США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,08 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 30.05.2027 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та відповідачем 30.05.2007 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконує, в звязку з чим, станом на 15.04.2013 року має заборгованість в сумі 129751,63 долари США, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 51737,45 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 31928,47 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 5304 долари США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 40781,71 доларів США. На підставі цього, позивач просив суд звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу предмету іпотеку з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених законом дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; а також виселити відповідача та інших осіб із зазначеної квартири.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в призначене на 28.09.2016 року судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили. Про день та час слухання справи повідомлялись належним чином.

З урахуванням цього, а також враховуючи, що представник відповідача приймав участь в попередніх судових засіданнях, в який надав пояснення щодо предявленого позову, а також письмові заперечення на останній, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи. викладені в запереченнях представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30.05.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNU0GK00001247, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 52000 долари США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,08 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 30.05.2027 року (а.с.19-22 т.1).

В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та відповідачем 30.05.2007 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.23-29 т.1).

Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконує, в звязку з чим, станом на 15.04.2013 року має заборгованість в сумі 129751,63 долари США, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 51737,45 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 31928,47 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 5304 долари США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 40781,71 доларів США, що підтверджується відповідним розрахунком наданим позивачем до позовної заяви (а.с.8-13 т.1).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6,627,628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і на підставі рішення суду.

Нормою ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.09.2013 року по вказаній цивільній справі позов банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2014 року вказане вище заочне рішення було змінено в частині зазначення способу реалізації предмета іпотеки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.09.2014 року зазначені рішення суду першої та апеляційної інстанції були скасовані та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно ухвали від 03.09.2014 року вбачається, що задовольняючи касаційну скаргу представника відповідача та скасовуючи судові рішення, Вищий спеціалізований суд посилався на те, що під час розгляду справи суди не звернули уваги на те, що банк не надав доказів, які б підтверджували прийняття відповідного рішення про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором з 10,08% до 13,20% та не перевірили виконання банком вимог п.2.3.1 кредитного договору щодо письмового повідомлення відповідача про зміну та причини зміни відсоткової ставки за договором.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції. що діяла на моменту кладення між сторонами кредитного договору» встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до п.2.31 кредитного договору сторонами визначено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон?юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долару США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банко у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилась ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що починаючи з 29.10.2008 року банком було збільшено розмір процентної ставки за кредитним договором з 10,08% до 13,20%.

Під час нового розгляду справи представником позивача було надано письмове повідомлення від 14.10.2008 року, згідно якого банк повідомляє ОСОБА_2 про збільшення з 29.10.2008 року процентної ставки за кредитним договором від 30.05.2007 року до 13,20% на рік, посилаючись на подорожчання грошових ресурсів на світовому та українському фінансових ринках, а також підвищенням рівня облікової ставки НБУ з 8,5 до 12% (а.с.45 т.3).

На підтвердження факту виконання вимог п.2.3.1 кредитного договору та направлення відповідачу вказаного письмового повідомлення представником позивача було надано реєстр поштових відправлень від 14.10.2008 року (а.с.46-47 т.3).

Разом з тим, відповідно до п.3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року №1155 (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "М"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно п.114 зазначених Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а у разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім'ї в абонентську поштову скриньку адресата вкладаються повідомлення про надходження зазначених реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів).

Виходячи з вищезазначеного, позичальник вважається належним чином повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу останнього листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Поштовий реєстр не може вважатись достатнім доказом, оскільки рекомендована кореспонденція передбачає отримання відправником зворотного повідомлення про вручення листа.

Матеріали справи не містять даних про отримання відповідачем повідомлення банку від 14.10.2008 року про підвищення процентної ставки.

За вказаних вище обставин суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами факт дотримання вимог ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та умов п.2.3.1 кредитного договору щодо належного та своєчасного повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки.

В той час, як відповідач факт отримання такого повідомлення заперечував, про що також свідчить звернення останнього до банку в лютому 2009 року (а.с.69-71 т.2).

Тобто в даній справі відсутній факт визнання боржником нової ставки, шляхом здійснення оплат по кредиту за новими запропонованими умовами, що також вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову.

В звязку з цим, враховуючи встановлення факту неправомірного підвищення процентної ставки, суд не визнає обґрунтованим розмір заборгованості, розрахований банком станом на 15.04.2013 року в сумі 129751,63 долари США, яка визначалась з урахуванням неправомірного підвищення процентів.

Оскільки позивачем предявлено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 129751,63 долари США, яка визнана судом необґрунтованою, таке звернення стягнення на предмет іпотеки, до відновлення прав відповідача щодо проведення належного розрахунку заборгованості, є передчасним.

А тому в задоволенні позову про звернення стягнення на предметі іпотеки слід відмовити.

З урахуванням цього не підлягають задоволенню і вимоги банку про виселення, які є похідними від вимог про звернення стягнення.

Таким чином, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід віднести на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,202,526,527,551,616,627,628,1054 ЦК України, ст.ст.1,33,39 Закону України «Про іпотеку», ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.10,11,27,31,36,57-60,88,169,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак