АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6137/16 Головуючий 1 інст. - Нечипоренко І.М.
Справа № 619/3478/15-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» жовтня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 серпня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1.

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 26 липня 2010 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 009-20501-260710, відповідно до якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, випустив та надав відповідачу платіжну картку, ПІН-код до картки, здійснив обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті VISA класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Зазначений кредит надано відповідачу шляхом відкриття відновлюваної відкличної лінії на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000,00 грн.

Зазначив, що банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. У відповідності до договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітній місяць та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Держатель доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів, а також договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором.

Вказав, що відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 20 липня 2015 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 27129,79 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 13496,61 грн., простроченого тіла кредиту - 4403,39 грн., заборгованості за відсотками - 9229,79 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по кредитному договору на загальну суму 27129,79 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 13496,61 грн., простроченого тіла кредиту - 4403,39 грн., заборгованості за відсотками -9229,79 грн., всі судові витрати по справі покласти на відповідача.

Не визнавши позов у жовтні 2015 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». В обґрунтування свого зустрічного позову посилався на те, що 26 липня 2010 року між банком та ним укладено договір № 009-20501-260710 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, за яким банк надав йому кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в загальному розмірі 30000,00 грн. із встановлення ліміту в розмірі 2000,00 грн. Обслуговування картки, встановлення тарифів та нарахування відсотків за користування кредитним коштами визначається додатком № 1 до договору, тобто точний розмір відсотків, під які надавались кредитні кошти договором не обумовлений.

Зазначив, що підписання ним договору стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав позичальника, як споживача.

Вказав, що при укладенні спірного договору він вважав, що оформлює угоду займу або безвідсоткової позички, був упевнений, що позичає в установі банку 3000,00 грн. без нарахування відсотків.

Зазначив, що він є інвалідом ІІ групи з дитинства та страждає на психічні розлади, що підтверджується випискою із акту огляду МСЕК № 020467 від 30.01.2009 року, не завжди може розуміти наслідки вчинення своїх дій та керувати ними, не може самостійно заповнювати будь-які документи, також проблематично порахувати кошти, визначити відсотки, що підлягають щомісячній сплаті, самостійно без підказки не може написати дату, погано читає українською та працівник банку не мав права приймати у нього будь-які документи для оформлення кредиту.

Вказав, що спірний договір не містить конкретних обов'язків сторін щодо умов користування кредитними коштами та чітко визначених строків його виконання, не зазначено строк, на який видаються кредитні кошти, що є істотною умовою кредитного договору, також відсутній розрахунок заборгованості та посилання на те, яким чином здійснені нарахування суми заборгованості та за який період, а саме простроченого тіла кредиту та відсотків.

Просив визнати недійсним договір № 009-20501-260710 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти від 26 липня 2010 року, укладений між ним та банком.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 серпня 2016 року позовні вимоги банку - задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по договору № 009-20501-260710 від 26 липня 2010 року, в сумі 27129,79 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1218,00 грн.; у позові ОСОБА_1 - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення - скасувати, постановити рішення, яким визнати його зобов'язання перед банком за договором № 009-20501-260710 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти від 26 липня 2010 року виконаними, в задоволенні позову банку відмовити в повному обсязі.

При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не звернув уваги на те, що протягом дії кредитного договору банк в односторонньому порядку збільшив ліміт кредиту, у зв'язку з чим підвищив плату за користування кредитними коштами; що під час оформлення договору кредитної лінії він не розумів та не розуміє механізму нарахування відсотків за користування кредитними коштами та інших прихованих платежів, які заявлені банком; що встановлений йому діагноз з дитинства та підтверджений експертизою означає, що він не може розуміти значення складних математичних розрахунків.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов банку та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обгрунтовано виходив з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 липня 2010 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 009-20501-260710, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної лінії на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000,00 грн. зі сплатою 14,99 % річних з терміном сплати кредиту - до 15 числа кожного місяця. З умовами договору ОСОБА_1 ознайомлений належним чином, про свідчить його підпис.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що кредитні кошти йому необхідні були на споживчі потреби. Він активно користувався кредитними коштами та вважав, що заборгованості за цим договором у нього не має.

Як вбачається з матеріалів справи ліміт кредиту було збільшено неодноразово. ОСОБА_1 дійсно починаючи з липня 2010 року до 19 грудня 2013 року знімав готівку, навіть із збільшеним лімітом кредиту, а саме 29 жовтня 2012 року - 8000,00 грн., 16 січня 2013 року - 5000,00 грн., 13 травня 2013 року - 4500,00 грн., що свідчить про те, що він погодився з сумою збільшеного ліміту кредиту. Останній платіж ОСОБА_1 в сумі 843, 49 грн. - тіло кредиту, 706, 51 грн. - комісія сплатив у січні 2014 року. Проте, із розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з дня укладання договору несвоєчасно та не в повній мірі погашав кредит, тобто частково, не погашаючи повністю суму ліміту кредиту протягом місяця, тому станом на 20 липня 2015 року у ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість в розмірі 27129,79 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 13496,61 грн., простроченого тіла кредиту - 4403,39 грн., заборгованості за відсотками - 9229,79 грн., (а. с. 7).

Посилання ОСОБА_1 на те, що протягом дії кредитного договору банк в односторонньому порядку збільшив ліміт кредиту, у зв'язку з чим підвищив плату за користування кредитними коштами; що під час оформлення договору кредитної лінії він не розумів та не розуміє механізму нарахування відсотків за користування кредитними коштами та інших прихованих платежів, які заявлені банком; що встановлений йому діагноз з дитинства та підтверджений експертизою означає, що він не може розуміти значення складних математичних розрахунків спростовується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи вся інформація щодо відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки міститься у зазначеному договорі, Тарифах на обслуговування платіжних карток, (а. с. 3 - 5), про що було відомо ОСОБА_1

Зокрема, пунктом 1.3. зазначеного договору передбачено, що ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Перегляд та/або зміна кредитної лінії/загального розміру кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур банку та умов цього Договору. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії та/або загальний розмір кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до договору про зміну ліміту кредитної лінії/загального розміру кредитної лінії сторонами не складається. Інформація щодо зміни ліміту кредитної лінії/загального розміру кредитної лінії та строків уведення в дію зазначаються у щомісячній виписці та/або текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону.

Пунктом 1.4. передбачено, що у випадку, якщо держатель не погодиться із зміною ліміту кредитної лінії/загального розміру кредитної лінії, про яку він був повідомлений у порядку та способом, встановленому п.1.3 цього Договору, він зобов'язаний не пізніше 10 календарних днів після інформування його про зміну ліміту кредитної лінії/загального розміру кредитної лінії, повідомити про це банк шляхом надання письмової заяви. У разі, якщо банк у цей строк не отримає відповідного письмового повідомлення, новий ліміт кредитної лінії/загальний розмір кредитної лінії вважаються погодженими держателем.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, належних та допустимих доказів того, що його не було ознайомлено з умовами кредитного договору матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанії їх не надано.

Як вбачається з матеріалів справи з умовами договору ОСОБА_1 ознайомлений належним чином, про свідчить його підпис.

Із висновку судово-психіатричного експерта № 422 від 27 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 за своїм психічним станом розуміє значення своїх дій та керує ними. Під час підписання договору за своїм психічним станом він був здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. Клопотань щодо призначення додаткової або повторної судової експертизи не заявлено.

Ухвалюючи рішення, судова колегія вважає, що суд першої інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку щодо обґрунтованості позову банку.

Оскільки рішення суду переглядалося тільки в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що воно є законним та обгрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування або зміни немає. Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростують.

Питання щодо стягнення судових витрат вирішено відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1.ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії