Справа № 464/4304/16-ц
пр.№ 2/464/1324/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 5 558,54 грн. та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.12.2013р. о 13.40 год. на виїзді з вул.Луганської на пр.Ч.Калини в м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Renault Clio», номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, власником якого являється позивач. Відповідно до повідомлення про ДТП «Європротокол» від 17.12.2013р., складеного за участі водіїв учасників ДТП, водій ОСОБА_2 свою вину у вчиненій дорожньо-транспортній пригоді визнала повністю. Відповідно до висновку № 449/12-13 експертного автотоварознавчого дослідження від 26.12.2013р., складеного судовим експертом ОСОБА_3, вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_3, становить 5108,54 грн. Сама вартість проведення вказаного дослідження становить 450 грн. Відтак, загальна сума збитку нанесеного позиву складає 5 558,54 грн. Оскільки, страхова компанія ТДВ «СК «Провіта», в якій зі слів винуватця ДТП, була застрахована її цивільно-правова відповідальність, ігнорує вимогу про страхове відшкодування, а з наданої МТСБУ інформації, згадана страхова компанія позбавлена членства в МТСБУ через наявну заборгованість до фондів, просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення суми відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу напряму з винуватця ДТП відповідача по справі.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов повністю заперечила, вважає, що вона не являється належним відповідачем у даних спірних правовідносинах, оскільки її, як водія, цивільно-правова відповідальність на період з 16.01.2013р. по 16.01.2014р. була застрахована згідно договору № АЕ/089 від 16.01.2013р. між власником транспортного засобу ОСОБА_4 та ТДВ «СК «Провіта» згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так як, дорожньо-транспортна пригода відбулась 17.12.2013р., тобто в період дії вищевказаного договору цивільно-правової відповідальності, було належним чином складено повідомлення про ДТП та проінформовано у визначений законом спосіб ТДВ «СК «Провідна». Відтак, стверджує, що саме ТДВ «СК «Провідна», як страховик згідно договору № АЕ/089 від 16.01.2013р. повинен виступати належним відповідачем по справі. Разом з цим, співвідповідачем за даним позовом повинно бути також Моторно (транспортне) страхове бюро України, з огляду на те, що ТДВ «СК «Провідна» на час дії договору страхування було членом МТСБУ, а тому, згідно ст.42 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі недостатньої коштів та майна страховика повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобовязань за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Просить визнати її неналежним відповідачем по даній цивільній справі та залучити належних - ТДВ «СК «Провідна» та МТСБУ.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року о 13.40 год. по вул.Луганська пр.Ч.Калини у м.Львові, мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілями НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2, в результаті якої зазначені транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_2, про що учасниками дорожньо-транспортної пригоди було спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол від 17.12.2013р.

Дана обставина сторонами не оспорюється та є встановленою в порядку ст.61 ЦПК України, а відтак не підлягає додатковому доказуванню та досліджуванню.

Відповідно до положень ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження по заяві ОСОБА_1 про визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріальної шкоди № 449/12-13 від 26.12.2013р., складеного судовим експертом ОСОБА_3, вбачається, що вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_3, становить 5108,54 грн. Крім того, позивачем було понесено витрати на оплату послуг з проведення даного експертного дослідження в розмірі 450 грн.

Як вбачається зі змісту ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. ОСОБА_1 сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. ОСОБА_1 сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Згідно із ст.ст. 57, 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідачем в підтвердження своїх заперечень не представлено суду жодних фактичних та належних доказів - документів, які би підтверджували факт його перебування у страхових відносинах з ТДВ «СК «Провідна». В матеріалах справи відсутні як договір № АЕ/089 від 16.01.2013р. між власником транспортного засобу ОСОБА_4 та ТДВ «СК «Провіта», на який покликається відповідач, так і поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на керований відповідачем автомобіль. На вимогу суду такі документи ТДВ «СК «Провіта» не представило.

З огляду на наведене, суд вважає позов ОСОБА_1 підставним та обгрунтованим, та за відсутності будь-яких належних доказів зі сторони відповідача в його заперечення, таким, що підлягає задоволенню, а тому загальна сума матеріальної шкоди спричинена позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу підлягає відшкодуванню відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5 558,54 грн. (5108,54 грн. шкода + 450 грн. вартість експертизи).

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням.

На підставі ст.ст.1167, 1187 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 58-60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5) в користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6) суму відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 5 558 гривень 54 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривень 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуючий: