Справа № 461/676/16 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/4268/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Юзефович Ю.І.

особи, які беруть участь у справі: не з»явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до АТ «ОСОБА_3 та Кредит», Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб про повернення відсотків за користування депозитом , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 16 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «ОСОБА_3 та Кредит», Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб про повернення відсотків за користування депозитом відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на порушення норм матеріального права. Зокрема зазначає, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті на суму 1000 дол. США. 21 грудня 2014 року термін дії договору завершився і ОСОБА_2 неодноразово звертався з вимогою повернути суму вкладу та відсотки за користування. Лише, 01.12.2015 року Фонд гарантування вкладів повернув позивачу 22 029 грн. 39 коп. Проте, банк відмовився повертати суму процентів за користування депозитом, що становить 2423 грн. 23 коп. та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, що становить 660 грн. 88 коп. Просить рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами укладено договір заяву №325923/13349/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті.

Відповідно до п.1 договору заяви Вкладник вносить, а ОСОБА_3 приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2635.6.111230.001 у сумі 1000, 00 дол. США, на строк з 16 грудня 2013 року по 21 грудня 2014 року. За час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1 Договору-заяви, Банк нараховує та виплачує Вкладнику проценти за ставкою 11% річних п.2.

Встановлено, що Постановою Правління НБУ від 17.09.2015 року №612 відповідно до ст.76 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» визнано неплатоспроможним та Постановою Правління НБУ від 17 грудня 2015 року №898 відповідно до статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до Постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2015 року №230 розпочато процедуру ліквідації банку та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банками, у якому введена тимчасова адміністрація та/або затверджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

У зв»язку із початком процедури ліквідації АТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», ОСОБА_2, 01.12.2015 року Фонд гарантування вкладу повернув кошти у сумі 22029, 39 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 21.01.2015 року по 21.04.2016 року та не заперечується позивачем.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Дана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року (справа № 6-1123 цс16 ) та в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів України.

Таким чином, відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що розпочалася процедура ліквідації АТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», під час якої в силу норм ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовою адміністрацією не здійснюються: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; та прийшов до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, що становить 660 грн. 88 коп. та 11 % річних за користування депозитом, що становить 2423 грн. 23 коп. не підлягають до задоволення.

Тому даючи оцінку рішенню суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, в межах доводів скарги, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованість рішення. Рішення суду ухвалене в межах заявлених вимог, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляції не ставлять під сумнів його законність.

На підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_4