Номер провадження: 22-ц/785/5238/16
Головуючий у першій інстанції Чебан
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретарів: Лопотан В.І., Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будівлею, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - виконком Білгород-Дністровської міської ради Одеської області,

встановила:

23.09.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: виконком Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, про усунення перешкод у користуванні будівлею, шляхом знесення металевої конструкції.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить 29/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1, власником 2/100 частин вказаного домоволодіння є ОСОБА_3, який почав самовільно будувати металеву конструкцію на вході до підвального приміщення по АДРЕСА_1, захопив частку земельної ділянки, розібрав тротуарну доріжку, на її місті викопав котлован глибиною 2 метра для облаштування сходів.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 здійснює незаконне будівництво металевої конструкції, чим порушує право власності позивача, останній просив суд усунути перешкоди у користуванні його 29/100 частинами домоволодіння шляхом зобов`язання ОСОБА_4 примусово знести за свій рахунок металеві конструкції на вході у підвал під літ. «а» по АДРЕСА_1 м. Білгород-Дністровський Одеської області і привести вхід у підвал під літ. «а» у первинний стан, шляхом засипання углиблення біля входу у підвальне приміщення за червоною лінією і поновлення тротуарної доріжки у цьому місці.

У разі невиконання судового рішення у встановлений законом строк дозволити ОСОБА_2 знесення за свій рахунок металевої конструкції на вході у підвал під літ. «а» і приведення у первинний стан земельної ділянки, а також поновлення тротуарної доріжки біля підвалу під літ. «а» по АДРЕСА_1 м. Білгород-Дністровський Одеської області, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по виконанню судового рішення; стягнути з відповідача на користь позивача солідарно витрати по сплаті судового збору та послуг адвоката.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні повністю.

Справа була розглянута у відсутність представника виконкому Білгород-Дністровської міської ради.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що він не довів суду того, що його право власності на 29/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 порушено через побудування відповідачем ОСОБА_4 металевої тимчасової конструкції.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, із матеріалів справи вбачається і визнано сторонами, що позивачу ОСОБА_2 з 11.07. 2003 року належить на праві власності 29/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, а відповідачу ОСОБА_4 - з 24.12.2014 року належить на праві власності 2/100 частин того ж домоволодіння у складі: підвал літ «а» І - підвал, ІІ - підвал, загальною площею 92,3 кв.м.

Матеріалами справи також встановлено і визнано сторонами, що для обладнання козирка над входом в підвал, який служить як захист від атмосферних опадів, дозвіл органу місцевого самоврядування не надається.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказані обставини вважаються встановленими і не підлягають доказуванню.

Спірним в даному випадку є встановлення того, чи порушуються права власності позивача ОСОБА_2 реконструкцією входу в підвал та побудуванням відповідачем ОСОБА_4 металевої тимчасової конструкції при вході в підвал, на якій мається вищевказаний козирок від атмосферних опадів.

Вирішуючи дане питання, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 31.08.2010 року за відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 2/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1.

14.10.2010 року зазначений об'єкт нерухомості відповідач ОСОБА_3 подарував своїй дружині ОСОБА_5, на підставі договору-дарування від 14.10.2010 року, серії НОМЕР_1, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, реєстровий № 2846.

Однак, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.2012 року вищевказане рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2010 року, яким за відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 2/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1, було скасовано.

Таким чином, в період з 14.10.2010 року по 24.01.2012 року власником вказаного об'єкту нерухомості була ОСОБА_5, оскільки з винесенням даної постанови Одеського апеляційного господарського суду її право власності також було припинено.

Разом з тим, будучи власником вказаного об'єкту нерухомості, у 2011 році ОСОБА_5 також здійснила облаштування металевої конструкції на вході до вищевказаного підвального приміщення на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, яка була зареєстрована у Інспекції ДАБК в Одеській області 28.07.2011 року за №ОД 0.

На підставі вказаної декларації ОСОБА_5 отримала право на початок виконання будівельних робіт по реконструкції входу у вказане підвальне приміщення.

Однак, Наказом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 20 «СК» від 06.04.2015 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» було скасовано вищезазначену реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт (т.2, а.с.17). Підставою для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт стало виявлення факту, що реконструкція входу в підвальне приміщення проводиться на самочинно зайнятій земельній ділянці.

Більш того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 року по справі № 815/2496/15 було відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про скасування наказу Департаменту ДАБК із Одеській області №20 «СК» від 06.04.2015 року та встановлено правомірність винесення такого наказу (т.1, а.с. 71-76).

Таким чином, ні попередній власник ОСОБА_5, ні відповідач ОСОБА_3 не мають правовстановлюючих документів, які б свідчили про їх право власності або користування частиною земельної ділянки, на якій здійснено реконструкцію входу в підвал і встановлено металеву конструкцію для облаштування козирка над входом у підвал.

Вказаний факт підтверджується листом Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 25.03.2015 року № 19/682, згідно якого рішень щодо виділення земельної ділянки для реконструкції входу в підвальне приміщення по АДРЕСА_1 Білгород-Дністровською міською радою не приймалось та жодних звернень з цього приводу не надходило. Така ж інформація була підтверджена листом виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № И- 231/337 від 27.02.2015 року.

Крім того, листом виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № И-634-02 о/п і 3416 від 01.12.2011 року ОСОБА_2 повідомлено, що вхід у підвал, крильця входу у магазин ОСОБА_2 та магазин ОСОБА_5 розташовані на самочинно зайнятій земельній ділянці (територія загального користування - тротуар). Забудова, яка розташована на самочинно зайнятій земельній ділянці підлягає знесенню.

Більш того, той факт, що спірна реконструкція входу в підвальне приміщення здійснювалась ОСОБА_7 на самовільно зайнятій земельній ділянці підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2012 року по цивільній справі № 1505/705/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, яким усунуто позивачу ОСОБА_2 перешкоди у здійснені ним права власності своїми 29/100 частинами домоволодіння, шляхом знесення вказаної реконструкції і приведення її в попередній стан (т.1, а.с.16-18).

Зазначене судове рішення набрало законної сили, оскільки залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.02.2013 року (т.1, а.с.184-186).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_5, при здійсненні реконструкції вищезазначеного підвалу допустила самовільне будівництво входу до підвалу, який розташований на території загального користування тротуар. Реконструкцією порушені права ОСОБА_2, який є власником 29/100 частин домоволодіння, оскільки металева конструкція примикає до частин будинку ОСОБА_2, знаходиться біля вікна його помешкання та перекриває доступ світла до кімнати. Крім того, зазначена реконструкція перешкоджає ОСОБА_2 обслуговувати вікно та стінку свого будинку. Його права, як власника, порушені та він вправі вимагати захисту своїх прав. Прибудова також розташована на пішохідній доріжці загального користування, що знаходиться біля будинку.

Крім того, вищевказані судові рішення повністю виконані, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 03.10.2013 року (т.2, а.с.148).

У відповідності до вимог, передбачених ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З підстав викладеного, та враховуючи, що вищевказані судові рішення вступили в законну силу та виконані, матеріали справи повністю підтверджують те, що реконструкцією входу в підвальне приміщення порушені права ОСОБА_2, а також те, що спірна реконструкція є протиправною, оскільки знаходиться на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети.

Однак, незважаючи на вищезазначені обставини, ставши власником того ж підвального приміщення на підставі договору купівлі-продажу комунального майна за конкурсом від 24.122.2014 року (т.2, а.с.156-158), відповідач ОСОБА_3 повторно допустив самовільне будівництво входу до підвалу, самочинно облаштував металеву конструкцію на вході до підвалу літера «а» по АДРЕСА_1 в місті Білгород-Дністровський Одеської області, та встановив козирок над входом в підвал.

Зазначеною самовільною реконструкцією входу в підвал позивач порушив права позивача ОСОБА_2, який є власником 29/100 частин цього домоволодіння, оскільки металева конструкціє з козирком примикає до частини будинку, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2, знаходиться біля його вікна та перекриває доступ світла до кімнат, тим самим перешкоджаючи ОСОБА_2 доступу до частки стіни і вікна для їх обслуговування.

Зазначені обставини підтверджуються Актом комісії виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 11.01.2016 року, згідно з яким тимчасова металева конструкція, розташована на підвалі літ. «а» по АДРЕСА_1 у м. Білгород-Дністровському, права ОСОБА_2 не порушує і не є об'єктом нерухомості (т.1, а.с.136-137).

Разом з тим, цим же Актом відповідачу ОСОБА_4 запропоновано понизити на 30 см металеву конструкцію стріхи від її найвищої точки. Тобто вказаною комісією було встановлено, що реконструкція входу в підвал, шляхом облаштування металевої конструкції з козирком порушують права позивача ОСОБА_2, у зв'язку з чим і запропоновано ОСОБА_4 понизити цю конструкцію на 30 см.

Однак, відповідач ОСОБА_3 жодним чином не відреагував на вказаний Акт комісії, продовжуючи здійснювати реконструкцію входу до підвалу, не маючи на те ні дозволу ні згоди суміжного власника - позивача ОСОБА_2

З цих підстав слід також зазначити, що 14.07.2015 року міським центром «Благоустрій» ОСОБА_4 було видано дозвіл на порушення об'єктів благоустрою №56, згідно якого йому було дозволено провести роботу відкритим способом по улаштуванню козирка над підвальним приміщенням по АДРЕСА_1, згідно погодженої візуалізації (т.1, а.с.25).

Однак, розпорядженням міського голови м. Білгород-Дністровського № 153 від 29.07.2015 року було зупинено дію «дозволу на порушення об'єкту благоустрою» № 56. Начальнику управління містобудування та архітектури було дано вказівку відізвати підпис під «візуалізацією облаштування входу до підвалу», яка стала підґрунтям видачі «дозволу на порушення об'єкту благоустрою» (т.1, а.с.24).

30 липня 2015 року відділом контролю з питань благоустрою Білгород-Дністровської міської ради було видано припис №61, яким ОСОБА_4 було приписано припинити роботи по облаштуванню металевої конструкції на вході до підвального приміщення за адресою АДРЕСА_1 (т.1, а.с.23).

За зверненням адміністрації міського центру «Благоустрій» до 1 Центру надання послуг у місті Білгород-Дністровський «Дозвіл на порушення об'єкту благоустрою» від 14.07.2015 року №56 на улаштування козирка при вході над підвальним приміщенням по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_4, скасовано, що підтверджується листом першого заступника міського голови № 1- 1171/2121 від 27.08.2015 року (т.1, а.с.191).

Однак, відповідач ОСОБА_3 продовжує ігнорувати вищезазначене, а також розпорядження міського голови та припис, продовжує будівельні роботи по встановленню металевої конструкції над підвальним приміщенням, що підтверджується листом начальника Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області № 5/21555 від 12.08.2015 року (т.1, а.с.192).

У відповідності до вимог, передбачених ч.1 та ч.4 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За змістом п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що права позивача ОСОБА_2, як власника суміжного житлового приміщення, порушені здійсненням реконструкції підвального приміщення, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав.

Посилання відповідача ОСОБА_4 у своїх запереченнях проти позовних вимог на лист першого заступника міського голови Білгород-Дністровської міської ради № К-929/1591 від 14.07.2015 року, в якому вказано, що вхід у підвальне приміщення прослідковується ще з 1946 року та на лист начальника КП «Білгород-Дністровське БТІ» №1278 від 29.09.2015 року не можуть бузи прийняті судом до уваги, оскільки станом на 16.03.1948 року в підвал літ. «а» були наявні внутрішні сходи, які не виходили за межі капітальних стін. Вказане підтверджується листом начальна КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 179 від 16.02.2016 року (т.1, а.с.193).

Разом з тим, облаштування входу у підвал на теперішній час здійснено за межами капітальних стін будівлі магазину літ. «А» внутрішніми розмірами 1,7х0,8 м., що підтверджується листом начальника КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 1278 від 29.09.2015 року (т.1, а.с.194).

Тобто, ОСОБА_3 реконструював існуючий раніше вхід до підвалу, шляхом облаштування повністю нового входу, здійснивши при цьому будівництво капітального тамбуру із захопленням земельної ділянки тротуару, яка не відводилась для такого будівництва.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції послався на лист першого заступника міського голови Білгород-Дністровської міської ради № И-1126, яким вказано, що для обладнання козирка, який служить як захист від атмосферних опадів для підвального приміщення, дозвіл не надається.

Однак, зазначені обставини не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні позивачу ОСОБА_2 в позові, оскільки, як було зазначено вище, приписом №61 від 30.07.2015 року, який був виданий Відділом контролю з питань благоустрою міста Білгород-Дністровський, відповідачу ОСОБА_4 було приписано припинити роботи по облаштуванню металевої конструкції на вході до підвального приміщення за адресою АДРЕСА_1, оскільки облаштування цієї конструкції порушує вимоги чинного законодавства, права власника земельної ділянки, на якій конструкція будується, та права суміжного власника житлового приміщення.

Пунктами 5 та 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» № 6 від 30.03.2012року встановлено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Крім викладеного, слід зазначити, що позивач ОСОБА_2 пропонував відповідачу ОСОБА_4 вирішити спір за сумісною згодою, шляхом облаштування входу в підвал без порушень прав ОСОБА_2, що є технічно можливим, однак ОСОБА_3 на погодився вирішити це питання мирним шляхом.

Безпідставним є посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що сам позивач ОСОБА_2 самочинно здійснив реконструкцію свого житлового приміщення і реконструкцію вікон таким чином, що тепер вікна перекриваються облаштованою ОСОБА_4 металевою конструкцією з козирком, оскільки ці доводи спростовуються рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.08.2-16 року (т.2, а.с.149-151). Так, вказаним рішенням не було встановлено порушень будівельних норм і правил з боку позивача ОСОБА_2, а також порушень прав відповідача ОСОБА_4, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог останньому про приведення магазину у первісний стан було відмовлено.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2, які викладені ним під умовою невиконання відповідачем ОСОБА_4 рішення суду про примусове знесення за свій рахунок металевої конструкції на вході у підвал під літ. «а» по АДРЕСА_1 м. Білгород-Дністровський Одеської області і приведення входу в підвал у первинний стан, оскільки зазначені обставини переходять у площину стадії виконання судового рішення, що в свою чергу регулюється Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково та усунути йому перешкоди у користуванні 29/100 частинами домоволодіння, шляхом зобов`язання ОСОБА_4 примусово знести за свій рахунок металеві конструкції на вході у підвал під літ. «а» по АДРЕСА_1 м. Білгород-Дністровський Одеської області і привести вхід у підвал під літ. «а» у первинний стан, шляхом засипання углиблення біля входу у підвальне приміщення за червоною лінією і поновлення тротуарної доріжки у цьому місці.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 29/100 частинами домоволодіння шляхом зобов`язання ОСОБА_4 примусово знести за свій рахунок металеві конструкції на вході у підвал під літ. «а» по АДРЕСА_1 м. Білгород-Дністровський Одеської області і привести вхід у підвал під літ. «а» у первинний стан шляхом засипання углиблення біля входу у підвальне приміщення за червоною лінією і поновлення тротуарної доріжки у цьому місці.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко