АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/1740/16-ц Головуючий 1 інстанції Вергун І.В.
Провадження № 22ц/790/6119/16 Доповідач: Коваленко. І.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року судова колегія судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коваленко І.П.,

суддів - Довгаль А.П., Бездітко В.М.

при секретарі - Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» про стягнення винагороди за підсумки роботи за 2015 рік,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» про стягнення винагороди за підсумки роботи за 2015 рік

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що в період з 07.12.1986 року по 09.02.2016 року працював у відповідача на різних посадах. В період з 2011 року по 2016 рік працював на посаді майстра виробничої дільниці.

Наказом № 80-К від 08 лютого 2016 року був звільнений з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України ( за згодою сторін).

При звільненні з роботи йому не булла виплачена винагорода за підсумками роботи за 2015 рік, у зв'язку з чим просив задовольнити його позов, та стягнути з ДП «ІПЗ» винагороду за підсумками роботи за 2015 рік.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення в яких просив відмовити ОСОБА_1 в стягненні винагороди невиплаченої при звільненні, вважає їх необґрунтованими, оскільки при звільненні позивачу були проведені виплати усіх сум, що належали йому від підприємства.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» про стягнення винагороди за підсумками роботи за 2015 рік - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у коллективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Частина 3 вказаної норми також визначає, що конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чиним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 15 Закону України « Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород, інших заохочувальних, компенсаційних, гарантійних виплат установлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими ( регіональними) угодами.

Пунктами 7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці суд при вирішенні спорів з цих питань має з'ясувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи були при цьому додержані норми та гарантії, передбачені законодавством, генеральною і галузевою (регіональною) угодами. У разі їх недодержання, застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат , необхідно виходити з нормативно - правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Працівники на яких поширюється зазначені нормативно - правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат ( або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено тільки в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Судом встановлено, що позивач в період з 07.12.1986 року по 09.02.2016 року працював у відповідача на різних посадах.

Наказом № 80-К від 08.02.2016 року був звільнений з роботи на підставі п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача і наказом про звільнення ( а.с.7,8,11).

Порядок і умовиви плати винагороди за підсумками роботи ДП « ІПЗ» за 2015 рік передбачено Положенням, яке є додатком 8б до Колективного договору ДП « ІПЗ».

Відповідно до п. 1 Положення-винагорода за підсумками роботи за 2015 рік нараховується за умови наявності балансового прибутку на підприємстві, а відповідно до п.6 Положення - підставою для нарахування винагороди є звіт про виробничо - господарську діяльність, дані бухгалтерського та оперативного обліку. На підставі вказаних пунктів Положення, з метою прийняття рішення про можливість нарахування винагороди за підсумком 2015 року, наказом № 39 від 23 лютого 2016 року була створена балансова комісія, яка в зв'язку з наявністю прибутку за 2015 рік, вирішила направити частину прибутку на винагороду працівникам та провести її нарахування, що затверджено Протоколом № 1 від 23 лютого 2016 року ( а.с.25).

Наказом № 40 від 23 лютого 2016 року було затверджено Протокол № 1 засідання балансової комісії від 23 лютого 2016 року та зобов'язано підготувати відомості для нарахування винагороди, провести її нарахування та виплатити ( а.с.26-33).

Згідно п.3 Положення про порядок і умови виплати винагороди за підсумком роботи Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» за 2015 рік, винагорода за підсумком роботи за рік виплачується по результатам роботи за рік робітникам, керівникам, професіоналам, фахівцям і службовцям, які є штатними працівниками підприємства і пропрацювали на підприємстві повний календарний рік. (а.с.31).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, ці виплати проводились підприємством на підставі п.3 Положення про порядок і умови виплати винагороди за підсумком роботи Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» за 2015 рік, згідно якого такі виплати проводяться штатним працівникам. Оскільки на час прийняття рішення про можливість нарахування винагороди за підсумком 2015 року, наказом № 39 від 23 лютого 2016 року, позивач на підприємстві не працював, то йому такі виплати і не проводились.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2016 року - залишити без зміни .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий -

Судді: