У х в а л а

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Регіон-банк» про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

Київський районний суд м. Харкова рішенням від 26 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області

від 12 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 25 травня 2016 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Регіон-банк» (далі - ПАТ «Регіон-банк») відхилила, ухвалені у справі судові рішення залишила без змін.

3 серпня 2016 року ПАТ «Регіон-банк» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 331, 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України

від 17 травня 2008 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року, постанови Вищого господарського суду України від 28 жовтня 2010 року, 22 серпня 2011 року та 20 серпня 2014 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 19 червня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиливши касаційну скаргу ПАТ «Регіон-банк», суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відмовою в позові особі, права якої не порушені, не можуть бути порушені права особи, яка може брати участь у справі.

Разом з тим у наданих для порівняння судових рішеннях судів касаційної інстанції містяться такі висновки:

- у постанові від 20 серпня 2014 року Вищий господарський суд України, залишивши ухвалені у справі судові рішення без змін, зазначив, що позивач є користувачем земельної ділянки, відповідно до укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки, а об'єкти самочинного будівництва збудовані за умов додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, пожежних норм;

- у постанові від 22 серпня 2011 року Вищий господарський суд України, залишивши рішення суду апеляційної інстанції без змін, указав, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього.

- у постанові від 28 жовтня 2008 року Вищий господарський суд України, скасувавши постанову суду апеляційної інстанції та залишивши в силі рішення суду першої інстанції, зауважив, що стаття 376 ЦК України передбачає можливість набуття права власності на нерухоме майно, коли його будівництво здійснюється з порушеннями, внаслідок чого це майно набуло ознак самочинного будівництва;

- в ухвалі від 17 грудня 2008 року Верховний Суд України, скасувавши ухвалені у справі судові рішення та направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

- в ухвалі від 15 лютого 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишивши рішення суду апеляційної інстанції без змін, зазначив, що позивачкою не дотримано вимог закону щодо введення в експлуатацію новоствореного нерухомого майна, не отримано дозволи відповідних державних органів, крім того здійснено заходів, спрямованих на дотримання вимог будівельних норм.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України

від 19 червня 2013 року висновку, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеному висновку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява є необґрунтованою, тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради про визнання права власності за заявою публічного акціонерного товариства «Регіон-банк» про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко