Провадження № 2/752/677/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.02.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2, Головне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності, визнання права на отримання дубліката Свідоцтва про право власності, зобов»язання видати дублікат Свідоцтва про право власності,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, визнання за ним права на отримання дубліката Свідоцтва про право власності на житло та зобов»язання Відділу приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації видати дублікат Свідоцтва про право власності на житло, а саме на 1/2 квартири АДРЕСА_1, яке видано Московською районною державною адміністрацією м.Києва 08.05.1998 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.05.1998 р. Московською районною державною адміністрацією м.Києва було оформлено право власності на АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях в порядку приватизації, про що видано відповідне Свідоцтво.

В квітні 2014 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу дубліката Свідоцтва про право власності на квартиру в зв»язку з його втратою, однак йому було відмовлено у видачі дубліката.

Оскільки документ, що посвідчує право власності є втраченим, позивач не може розпорядитись своїм майном, в зв»язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

В ході судового розгляду позивач пояснив, що після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 вона забрала всі документи і виїхала з квартири, після чого він не виявив оригінал Свідоцтва про право власності на АДРЕСА_1. Звернувшись до відповідача з заявою про видачу дубліката Свідоцтва про право власності на квартиру, він отримав відповідь про відмову у задоволенні його заяви, оскільки для видачі дубліката правовстановлюючого документа необхідна заява всіх власників.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація не відмовляла позивачу у видачі дубліката Свідоцтва про право власності на житло, а лише надіслала лист, відповідно до якого роз»яснила порядок видачі зазначеного документа. Представник відповідача зазначає, що Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація не є належним відповідачем у даному спорі, оскільки з пояснень самого позивача вбачається, що документи про право власності не втрачені, а знаходяться у його дружини.

Треті особи в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 08.05.1998 р. держадміністрацією Московського району м.Києва, що підтверджується інформацією Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 22.04.2013 р.

Судом встановлено, що позивач в квітні 2013 р. звернувся до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації за заявою про видачу йому дубліката Свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.05.1998 р. в зв»язку з втратою оригіналу.

Згідно листа Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 04.04.2013 р. № 06-Л-481 позивачу було роз»яснено порядок отримання дубліката Свідоцтва про право власності, відповідно до якого дублікат оформляється у разі його втрати, крадіжки, пошкодження на підставі звернення та архівних документів, що зберігаються в органах, які оформили право власності, довідки з органу внутрішніх справ про втрату або викрадення Свідоцтва, оголошення про втрату в друкованих засобах масової інформації.

Крім того, як встановлено в ході розгляду справи позивачу було роз»яснино, що для видачі дубліката Свідоцтва про право власності необхідна заява всіх співвласників спірної квартири.

Суду не надано доказів, що з боку позивачу були надані до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації всі необхідні документи для видачі дубліката Свідоцтва про право власності на кв. АДРЕСА_1.

Як вбачається з наданих суду пояснень Свідоцтво про право власності на кв.АДРЕСА_1 не було фактично втрачено позивачем, а його відсутність він виявив після розірвання шлюбу з ОСОБА_2, яка є співвласником даної квартири.

На підставі положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів.

З боку позивача суду не надано належних доказів на підтвердження його порушеного права з боку Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації щодо відмови у видачі дубліката Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки така відмова надана не була, а позивачем не був дотриманий порядок звернення для отримання дубліката правовстановлюючого документу.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання права власності на 1/2 частину кв.АДРЕСА_1 позивач пред»явив зазначені вимоги до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст.15 ЦК України).

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогами про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В силу положень ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначалось судом вище, з боку позивача суду не надано доказів на підтвердження того, що правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 був втрачений, натомість позивач зазначив, що даний документ знаходиться у іншого співвласника спірної квартири.

Також суду не надано доказів, на підтвердження того, що право позивача з боку Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири є порушеним.

В даному випадку, існує спір між співвласниками кв.АДРЕСА_1 щодо створення перешкод позивачу у вільному розпорядженні своєю власністю за відсутності правовстановлюючого документа.

Тому, в даному випадку, належним відповідачем за позовними вимогами про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 є інший співвласник квартири.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації не є обґрунтованими і доведеними.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2, Головне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності, визнання права на отримання дубліката Свідоцтва про право власності, зобов»язання видати дублікат Свідоцтва про право власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя