Справа №333/1250/16-ц
Провадження № 2/333/1228/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2016р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 05.07.2015р. помер його батько ОСОБА_2, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить останньому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.06.1991 року. Однак, в звязку з втратою оригіналу вказаного договору купівлі-продажу, батько за життя отримав дублікат договору купівлі-продажу квартири від 10.03.1995 року, виданий Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою за № 2-988.

28.10.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4, у звязку із чим було відкрито спадкову справу № 32/2015, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41942783 від 28.10.2015 року.

На запит приватного нотаріуса ОСОБА_3 ЗМБТІ надало відповідь за № 9883 від 09.11.2015 року, з якої вбачається, що за життя батько позивача ОСОБА_2 не зареєстрував отриманий ним дублікат договору купівлі-продажу квартири у встановленому порядку.

На підставі цього постановою від 23.02.2016 року № 32/02-31 приватний нотаріус ОСОБА_3 відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на квартиру, яка за життя належала спадкодавцю ОСОБА_2С

Ринкова вартість квартири на час звернення із позовом у відповідності до висновків фахівця на 17.02.2016 року складає 265 000 грн.

Позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Запоріжжя вул. Космічна, б. 7 кв. 86 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 05.07.2015р.

До судового засідання сторони не зявились.

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутністю позивача та задовольнити позов.

Представник відповідача ЗМР до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що спадкодавцем за життя не було у встановлений законом порядок оформлено право власності на квартиру, що є спадковим майном.

Керуючись ст.ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за заявами останніх.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

05.07.2015р. помер ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть останнього, виданого 07.07.2015р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження останнього (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.06.1991 року, Дублікатом вказаного договору (а.с. 12).

Однак, як вбачається з позовної заяви, в звязку з втратою оригіналу вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири, батько позивача ОСОБА_2 за життя отримав дублікат договору купівлі-продажу квартири від 10.03.1995 року, виданий Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою за № 2-988.

28.10.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4, у звязку із чим було відкрито спадкову справу № 32/2015, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41942783 від 28.10.2015 року.

На запит приватного нотаріуса ОСОБА_3 ЗМБТІ надало відповідь за № 9883 від 09.11.2015 року, з якої вбачається, що за життя батько позивача ОСОБА_2 не зареєстрував отриманий ним дублікат договору купівлі-продажу квартири у встановленому порядку.

На підставі цього постановою від 23.02.2016 року № 32/02-31 приватний нотаріус ОСОБА_3 відмовила заявнику ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на квартиру, яка за життя належала спадкодавцю ОСОБА_2С

Ринкова вартість квартири на час звернення із позовом у відповідності до висновків фахівця на 17.02.2016 року складає 265 000 грн.

Те, що право власності на квартиру не було зареєстровано, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, з якого вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту видачі свідоцтва про право власності, тобто право власності на вказану квартиру виникло у спадкодавця 20.06.1991 року з моменту укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_2 уклавши договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, набув право власності на вказане майно, яке після його смерті є спадщиною, а тому право власності на останнє необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 384, 1261, 1268, 1269 ЦК України, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 05.07.2015 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова