Справа № 139/55/16-ц Провадження № 22-ц/772/2244/2016Головуючий в суді першої інстанції Тучинська Н. В.
Категорія 44Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Луценка В.В., Міхасішина І.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Головенка Євгена Васильовича

на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації, про виселення,

В с т а н о в и л а :

В січні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації, про виселення.

В травні 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду уточнену позовну заяву із вимогами про виселення до ОСОБА_3 і малолітнього ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації, якою просив виселити відповідачів із житлового будинку (предмету іпотеки), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_7 укладено кредитний договір № VIUWGA00001514, згідно якого останньому надано кредит в сумі 55 180 грн. строком до 17 липня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № VIUWGA00001514, згідно якого остання надала в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 78,90 кв. м., житловою площею 57,70 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, належного їй на праві приватної власності.

Позичальник ОСОБА_7 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим банк звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки банком.

Банк направив відповідачам письмове повідомлення про добровільне звільнення ними житлового будинку, на який звернуто стягнення згідно рішення суду, яке залишено без задоволення, тому відповідачі підлягають виселенню з житлового будинку.

Крім того в порушення умов договору іпотеки відповідачі були зареєстровані у житловому будинку, який є предметом іпотеки, без згоди на це іпотекодавця - ПАТ КБ «Приватбанк», що є порушенням умов цивільного-правового договору і ст. 629 ЦК України.

В зв'язку з чим позивач просив виселити відповідачів ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_5 із спірного житлового будинку.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Виселено ОСОБА_3 і ОСОБА_5 із будинку по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 1 378 грн.

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2016 року частину позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» щодо виселення ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Головенко Є.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначив, що рішення суду є необ'єктивним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити і залишити без змін рішення суду.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася.

Представник Служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації не з'явився у судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», назву якого змінено на ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № VIUWGA00001514, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 55 180 грн. на строк з 19 липня 2007 року по 17 липня 2017 року включно (а. с. 5-7).

Також 19 липня 2007 року між ОСОБА_6 і ЗАТ КБ «Приватбанк», назву якого змінено на ПАТ КБ «Приватбанк», укладено договір іпотеки, згідно якого в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № VIUWGA00001514 від 19 липня 2007 року іпотекодавець надала в іпотеку нерухоме майно - жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8-9).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 травня 2012 року (набрало законної сили 26 травня 2012 року), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIUWGA00001514 від 19 липня 2007 року в сумі 77 834,36 грн. звернуто стягнення на будинок загальною площею 78,90 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № VIUWGA00001514 від 19 липня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем; виселено ОСОБА_6 з усіма проживаючими та зареєстрованими разом з нею особами з вказаного житлового будинку (а. с. 10-12).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 21 лютого 2015 року, звернуто стягнення на житловий будинок по АДРЕСА_1 та виселено з нього ОСОБА_6 і ОСОБА_8.

Із матеріалів справи вбачається, що зазначені вище рішення суду про виселення у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки виконані державним виконавцем в примусовому порядку (а. с. 123-127, 128-131, 132-135).

Рішенням 41 сесії 6 скликання Вищеольчедаївської сільської ради №385 від 1 жовтня 2015 року АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 (а. с. 119).

Із довідок Вищеольчедаївської сільської ради вбачається, що станом на квітень 2016 року по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (а. с. 99, 118).

Разом з цим згідно довідки Вищеольчедаївської сільської ради від 26 квітня 2016 року № 579 ОСОБА_11 та малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані у спірному житловому будинку з 8 липня 2015 року (а. с. 121).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців, за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Згідно положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом (ч. 1). Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду (частина 2).

Виселення проводиться у порядку, встановленому законом на підставі статті 109 ЖК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

По справі встановлено, що 4 серпня 2015 року позивачем було направлено відповідачу ОСОБА_3, яка також є законним представником малолітнього ОСОБА_5, повідомлення про те, що в зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки вони зобов'язані у тридцятиденний термін з дня отримання вимоги добровільно звільнити житловий будинок (а. с. 81). Така вимога банку залишена без задоволення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону іпотекодавець має право передавати предмет іпотеки в користування виключно на підставі згоди іпотекодержателя.

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що правочин щодо передачі іпотекодавцем переданого в іпотеку майна в користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Пунктом 20.12. договору іпотеки від 19 липня 2007 року встановлено обов'язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя (а. с. 9).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були зареєстровані у спірному житловому будинку, який є предметом іпотеки, 8 липня 2015 року, тобто після передачі ОСОБА_6 будинку в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк». При цьому згоди іпотекодержателя на реєстрацію в предметі іпотеки відповідачів ОСОБА_6 не отримувала.

Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання іншого жилого приміщення.

За наведених обставин, враховуючи те, що відповідачі вселилися та зареєстровані у спірному житловому будинку після укладення договору іпотеки без згоди на це іпотекодержателя, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення відповідачів.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції ч. 2 ст. 109 ЖК України, за правилами якої громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є безпідставними з огляду на те, що відповідачі вселилися у спірний житловий будинок після передачі його в іпотеку позивачу та без його на це згоди.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, про що наведено вище.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Головенка Євгена Васильовича відхилити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.В. Луценко

/підпис/ І.В. Міхасішин

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська