Провадження № 2/161/4324/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача в її інтересах та інтересах її неповнолітніх дітей про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Позов мотивує тим, що він є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1. Дана квартира була надана в користування у звязку із відселенням з Чорнобильської зони. На час вселення в житло, там було зареєстровано місце проживання усіх членів його сімї: дружини ОСОБА_8 та синів ОСОБА_2, ОСОБА_9

З 2001 року в даному житлі була зареєстрована невістка -- дружина старшого сина ОСОБА_2, відповідач у справі ОСОБА_3 Після народження їхні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також були зареєстровані в квартирі.

З лютого 2016 року відповідач разом з дітьми змінила місце проживання, забрала усі свої особисті речі з квартири, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає.

Вважає, що дана обставина викликає проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які фактично особі не надаються, але оплата за них нараховується, чим порушуються права та інтереси ОСОБА_2, як основного квартиронаймача.

А тому, просив визнати ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловою квартири АДРЕСА_2, зобовязати відділ ведення Реєстру територіальної громади Луцької міської ради зняти відповідача з реєстрації в квартирі.

Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Пояснив, що відповідач є його невісткою, після одруження з старшим сином була зареєстрована в квартирі. З 2015 році син перебуває в АТО. В лютому 2016 року відповідач зібрала речі, забрала дітей та переїхала жити до своєї матері. Як на даний час, так і на час проживання в квартирі комунальні послуги не сплачувала, а пенсії не вистачає оплачувати фактично нараховані на усіх зареєстрованих осіб платежі. На запитання суду відповів, що не звертався ні до сина ні до невістки щодо надання ними коштів на оплату комунальних послуг.

Відповідач та її представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, заперечували щодо його задоволення. Суду пояснили, що відповідач має намір проживати в спірній квартирі, чекає поки чоловік повернеться з зони АТО. Оскільки з батьками чоловіка склалися неприязні відносини змушена була в лютому 2016 року переїхати до матері. Комунальні платежі фактично не сплачувала через відсутність коштів, при можливості гроші давала. На даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з сином позивача, місцем проживання дітей є зареєстроване місце батька. А тому, відсутні підстави визнати їх такими, що втратили право користування квартирою.

Представник третьої особи служби у справах дітей Луцької міської ради в судовому засіданні заперечував щодо визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування квартирою. При вирішенні питання щодо відповідача ОСОБА_3 покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, думку представника третьої особи, пояснення свідка, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом наведених вище норм закону, особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням у випадку її відсутності понад шість місяців без поважних на це причин та за умови, що вона повністю втратила інтерес до займаного нею житла.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є основним наймачем квартири АДРЕСА_3 (а.с. 7). Окрім нього на час розгляду даної справи в даній квартирі зареєстровані також дружина позивача ОСОБА_7Г, сини позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_9

Відповідач ОСОБА_3 є дружиною старшого сина позивача ОСОБА_2 з січня 2001 року, була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12.03.2001 року. Крім того, в квартирі зареєстровані з народження неповнолітні діти відповідача та сина позивача ОСОБА_2 -- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою Товариства «М.Ж.К.» №1058 від 22.09.2016 (а.с.7).

Шлюб між сином позивача ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 не розірвано.

З пояснень в судовому засіданні сторін вбачається, що син позивача ОСОБА_2 майже постійно починаючи з березня 2014 року перебуває в зоні АТО. Інколи приїжджає додому.

Вимогу про визнання відповідача та її дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням, позивач мотивує тим, що відповідач ОСОБА_3 з дітьми з лютого 2016 року змінила місце проживання, проживає в матері по пр. Соборності, 4/147 в м. Луцьку, наміру повернутися в житло не виявляє, тривалий час фактично не користується житлом, всі свої особисті речі та речі дітей забрала, оплати комунальних послуг не проводить.

Факт не проживання в спірній квартирі з лютого 2016 року відповідачем в судовому засіданні не заперечувався. Однак, судом встановлено, що причиною зміни місця проживання слугували неприязні відносини, які склалися між нею як невісткою та батьками чоловіка, після того як чоловік відбув на службу до зони АТО.

З пояснень відповідача вбачається, що інтересу до житла вона не втратила,має намір надалі проживати за зареєстрованим місцем проживання після повернення чоловіка з зони АТО, коли він приїжджав в січні на свята, то там проживали разом з дітьми. Вона скаржилась чоловікові на конфлікти з його батьками , він попросив зїхати з квартири на якийсь час, обіцяв, як прийде з АТО, зробить ремонт в їхній кімнаті.

Свідок ОСОБА_10 (мати відповідача) в судовому засіданні пояснила, що її донька в лютому переїхала до неї з дітьми, бо її вигнали з квартири по пр. ОСОБА_9. Перед тим приходила з плачем, казала, що виганяють. Вона прийняла її як дочку тимчасово пожити. Зять дзвонив, попросив, щоб тимчасово пустила їх пожити, щоб діти не ходили в школу з села з спадкової хати.

Факту наявності конфліктних стосунків між його родиною та невісткою під час спільного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 не заперечував і позивач.

Тобто, судом встановлено, що вибуття відповідача з дітьми на проживання в інше місце носить вимушений і тимчасовий характер.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено відсутності відповідача в квартирі без поважних причин понад шість місяців та втрату нею інтересу до житла, в звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням -- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій