Єдиний унікальний номер 234/8799/15-ц Номер провадження 22-ц/775/138/2016
Єдиний унікальний номер 234/ 8799/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/ 138/2016
Головуючий в 1 інстанції: Заборський В.О.
Доповідач: Груіцька Л.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Груіцької Л.О.,

суддів: Новікової Г.В., Папоян В.В.,

секретар: Кравченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про поновлення на роботі, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про поновлення на роботі, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді слюсара- сантехніка третього розряду Ремонтно-будівельного управління «Газ-сервіс» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 травня 2015 року по 05 листопада 2015 року у розмірі 12270 грн. 48 коп., моральну шкоду у сумі 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням суду не погодилося Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» та подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на те, що позивач без поважних причин був відсутній на робочому місці за що був звільнений за прогули. Суд безпідставно взяв у якості підтвердження позову той факт, що позивач не вчиняв прогулів, а був у відпустці, бо заяву про надання відпустки йому підписав головний інженер, який не мав на це права. Надані суду копії наказів про відрядження та табелі робочого часу є недостовірними та підробними. Крім того в позовній заяві позивач просить лише поновити його на роботі а не ставить питання про визнання дій відповідача неправомірними.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить отримання ними телефонограм.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту прогулу ОСОБА_2. без поважних причин, та при його звільненні порушено процедуру, яка передбачена при звільнення працівника за ініціативою власника. Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи с відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку і моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 27.04.2015 року по 05.05.2015 року перебував у черговій відпустці, заяву про відпустку та наказ підписано головним інженером РБУ «Газ-сервіс», перебування у відпустці підтверджується табелем обліку використання робочого часу за квітень і травень 2015 року та відомостями нарахування заробітної плати. Суд не прийняв до уваги заперечення відповідача, що головний інженер не мав повноважень на здійснення організаційних питань на підприємстві, зокрема надання чергової відпустки, оскільки це спростовується наданим суду Положенням про головного інженера Краматорського управління по газопостачанню і газифікації, яке за твердженням відповідача є типовим по ПАТ «Донецькоблгаз», та за п.1.3 даних Положень, головний інженер у період відсутності начальника УГГ виконує його обов'язки. Відповідачем не доведено факту знаходження керівника підприємства і його заступника на підприємстві 23.04.2015 року, в день надання відпустки ОСОБА_2. Також, суд першої інстанції не прийняв до уваги твердження відповідача, про неможливість надати докази на спростування своїх заперечень, оскільки РБУ «Газ-сервіс» знаходиться на непідконтрольній території, оскільки як вбачається з матеріалів справи, захоплення підприємства відбулось 11.08.2015 року, після початку розгляду справи у суді, та до цього часу робітники виїзджали у командировки до м. Краматорську, працювала електронна пошта. Відповідачем не надано суду доповідної записки безпосереднього керівника про відсутність позивача на робочому місці з 27.04.2015 року по 05.05.2015 року, наказу про створення комісії з розгляду питання погулу позивачем, не надано відповідних актів про відсутність ОСОБА_2. на робочому місці та погодження профспілкового комітету надати згоду на звільнення останнього. Суд першої інстанції поновив позивача на роботі та стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Такі висновки суду відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам по справі.

Апеляцційним судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відовідачем ПАТ «Донецькоблгаз» РБУ «Газ-сервіс» з 03.08.1998 року, а з 19.07.2013 року, а саме працював на посаді слюсаря-сантехніка 3-го розряду, згідно наказу № 49/к від 19.07.2013 року. (а.с. 55).

Наказом відповідача за № 650/15к-К від 20.05.2015 року, позивача 21.05.2015 року звільнено з посади слюсаря-сантехніка 3 розряду за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП (а.с. 38).

В матеріалах справи мається заява позивача на ім'я начальника РБУ «Газ-сервіс» від 23.04.2015 року про наданя чергової відпустки з 24.04.2015 року по 05.05.2015 року (а.с. 6).

Наказом № 622/15к-В від 23.04.2015 року, ОСОБА_2 було надано щорічну відпустку з 27.04.2015 року по 05.05.2015 року на 7 календарних днів за період роботи з 03.08.2014 року по 02.08.2015 року (а.с. 7).

На підтвердження знаходження у відпустці з 27.04.2015 року позивачем надана Довідка про розрахунок відпускних. (а.с. 22).

Листом №б/н від 18.05.2015 року за підписом начальника РБУ «Газ-сервіс» ОСОБА_2 запропоновано надати письмові пояснення через канцелярію підприємства щодо відсутності на робочому місці у період з 27.04.2015 року по 05.05.2015 року в строк до 20.05.2015 року (а.с. 8).

В своїх поясненнях від 19.05.2015 року ОСОБА_2. вказав, що з 27.04.2015 року по 05.05.2015 року знаходився у черговій відпустці, його заяву на відпустку підписав головний інженер РБУ, у зв'язку відсутністю з 18.06.2014 року на території РБУ керівника підприємства з 17.12.2014 року його заступника та з 23.04.2015 року керівника структурного підрозділу (а.с. 9).

Наказом РБУ «Газ-сервіс» ПАТ «Донецькоблгаз» № 90/15-ВД від 20.05.2015 року, ОСОБА_2 відряджено до м. Краматорська для виконання робіт з встановлення побутових лічильників газу терміном на 6 днів з 20.05.2015 року по 25.05.2015 року, у зв'язку з чим, відповідно до наказу № 91/15 від 20.05.2015 року вихідні дні з 22.05.2015 року по 24.05.2015 року було перенесено з 26.05.2015 року по 28.05.2015 року (а.с. 11, 13).

Згідно листа ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» РБУ «Газ-сервіс» від 20.05.2015 року б/н за підписом керівника підприємства старшому інспектору відділу кадрів було наказано підготувати до 15-00 год. 20.05.2015 року наказ про звільнення з 21.05.2015 року за п. 4 ст. 40 КЗпП у зв'язку з прогулом без поважних причин позивачем у період з 27.04.2015 року по 05.05.2015 року. Даним листом повідомлено інспектора що до неї буде застосовано дисциплінарні заходи, у разі повторення ситуації з ОСОБА_2, щодо виконання розпорядження осіб, які не мають на те повноважень. (а.с. 14).

Тієї ж дати, старший інспектор відділу кадрів листом повідомила начальника РБУ, що для звільнення робітника за п.4 ст.40 КЗпП України передбачена наступна процедура: доповідна записка безпосереднього керівника робітника, створення наказом комісії з розгляду даного питання, акти про відсутність робітника на робочому місці, факт відсутності робітника повинен бути відображений у табелі на отримання заробітної плати, погодження з профспілковим комітетом згідно ч.1 ст. 43 КЗпП України.

Судом також встановлено, що заява та наказ про відпустку позивача була підписана головним інженером РБУ «Газ-сервіс».

З наданих суду копій Табелю обліку використання робочого часу за квітень та травень місяць 2015 року, ОСОБА_2 у період часу з 27.04.2015 року по 05.05.2015 року включно знаходився у черговій відпустці, що також знайшло своє відображення у відомостях нарахування заробітної плати. (а.с. 16-21).

У відповідності із положеннями статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, п. 4 статті 40 може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»роз'яснив, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишенням роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Згідно ст. 116 КЗпП України всі суми, що належать працівникові до виплати від підприємства, установи, організації, повинні бути виплачені саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 цього Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 117 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз'яснень, викладених в ч. 5 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, на підставі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Тому апеляційний суд, враховуючи обставини справи, вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з вимог ст.ст.43,116, 117,235, 237-1 КЗпП України та прийшов до правильного висновку, про поновлення на роботі позивача, стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди з відповідача по справі.

Посилання апелянта на те, що головний інженер не мав повноважень на здійснення організаційних питань на підприємстві, зокрема надання чергової відпустки ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки це спростовується наданим суду Положенням про головного інженера Краматорського управління по газопостачанню і газифікації, яке за твердженням відповідача є типовим по ПАТ «Донецькоблгаз», та за п.1.3 даних Положень, головний інженер у період відсутності начальника УГГ виконує його обов'язки.

Доводи апелянта щодо надання ОСОБА_2 суду підробних документів, а саме Наказу про надання відпустки та табелів робочого часу також є безпідставними, оскільки відповідач не надав суду будь- яких доказів в обгрунтовання своїх заперечень у цій частині, відповідно до ст.ст. 3,60 ЦПК України.

Усі заперечення, вказані в апеляційній скарзі були запереченнями проти позовних вимог позивача та судом першої інстанції обґрунтовано не взяті до уваги.

За вказаних обставин, висновки суду про часткове задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та вимогам законодавства.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» - відхилити.

Рішення - Краматорського міського суду Донецької області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді: