Справа №333/4719/16-ц
Провадження №2/333/2520/16
рішення

Іменем України

05 жовтня 2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Тучкова С.С.,

при секретарі Шелесько Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/4719/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про встановлення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про встановлення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, в якому просить суд надати додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилась за законом від ОСОБА_2, а саме 1/3 частини квартири №31, розташованої в будинку №36 по вул.Чумаченка в м.Запоріжжі. Підставою для звернення з позовом до суду позивач вказує тривалий час його знаходження за кордоном, а саме: з 15.10.2013 року, відсутність фізичної і матеріальної можливості приїхати до України, щоб подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом.

Позивач і його представник у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином, позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності і відсутності уповноваженого його представника, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача, повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позов, в яких проти позовних вимог заперечує повністю, вважаючи, що позивач не довів поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини і мав можливість через поштовий зв'язок надіслати заяву про прийняття спадщини. У звязку з чим, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, його представника і представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-ЖС, № 274877, виданого 16 жовтня 2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_2 померла 15.10.2013 року (а.с.9).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 18.08.2016 року № 04-19/34735, виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована з 17.06.1974 року по момент смерті 15.10.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.57).

Як свідчить наявне в матеріалах справи свідоцтво про право власності на житло від 18.12.2003 року, №21868 серії САА (а.с.12) та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.02.2004 року №2776069 (а.с.13), 16/25 частин квартири спільного заселення, яка находиться за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві спільної сумісної власності громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12-13).

Згідно з свідоцтвом про народження від 30.08.1972 року, серії І-ЖС, №323099 (а.с.7), ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2.

11.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 25.08.2016 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 винесено постанову за №2188/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.58). Із змісту вказаної вище постанови вбачається, що підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було неподання останнім заяви про прийняття спадщини в строк, встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 Цивільного кодексу України вбачається, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом.

Згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1270 Цивільного кодексу України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Крім позивача спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлено. Спадщина ніким не прийнята.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, оскільки перебував за кордоном. Факт знаходження позивача за кордоном підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон з відповідними відмітками, копіями авіаквитків (а.с.14-19).

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи пропуск позивачем строку прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини три місяці.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

У позовній заяві та під час розгляду справи позивач та його представник не просили суд стягувати з відповідача сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про встановлення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 15 жовтня 2013 року, три місяці з моменту набрання цим рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков