АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2072/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48,50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1995 року по 1999 рік позивачка перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_6 Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_7 стверджує, що станом на сьогоднішній день, їхній син ОСОБА_9 навчається на першому курсі авіаційного університету на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_6 добровільно її не надає.

У звязку з цим, просила суд стягнути з ОСОБА_6 на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 усіх видів доходу щомісяця і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 20.10.2015 року і до закінчення сином навчання, але не довше, як до досягнення ним 23 років

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Вказує, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального права, оскільки суд не врахував, що він є пенсіонером, має незадовільний стан здоровя і мусить витрачати кошти на лікування, а також утримує старшого сина, який потребує лікування і затрат з його сторони. У звязку з чим він не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина, що продовжує навчання, та просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_8 навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання за контрактом, а всі витрати на утримання сина несе позивачка, то відповідач також повинен брати участь в утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 1995 року по 1999 рік позивачка перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_6 Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1

У серпні 2015 року син ОСОБА_8 вступив на денну контрактну форму навчання до Київського Національного авіаційного університету. Строк навчання у вказаному ВУЗі встановлено до 30.06.2019 року.

Так як повнолітній син під час навчання на денному відділенні в вищому навчальному закладі на контрактній основі не в змозі працювати, то за навчання сина кошти сплачує позивач, що підтверджується наявними у справі платіжними документами. У звязку з навчанням ОСОБА_8 потребує матеріальної допомоги, оскільки стипендії не отримує, а сама позивачка не може забезпечити належну матеріальну допомогу. Тому вона звернулась до суду і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини додаткових витрат на навчання.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.

Згідно з частини 1 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно.

Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище, як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України).

Суд, ухвалюючи рішення, врахував як норми матеріального права, якими врегульовано питання сплати аліментів на повнолітніх дітей, що продовжують навчання, так і розяснення Пленуму верховного Суду України щодо їх правозастосування.

Та, враховуючи надані сторонами докази і пояснення, встановивши потребу у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням ОСОБА_8 в університеті, яку надає лише позивач, суд правомірно вказав на необхідність участі в утримання сина й відповідачем, оскільки останній має на це можливість.

При цьому суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок про наявність можливості у відповідача сплачувати аліменти та про визначення розміру аліментів у розмірі 1/4 усіх видів доходу щомісяця і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років та можливість надання такої допомоги відповідачем.

Доводи апелянта про те, що він не в змозі сплачувати аліменти в такому розмірі не підтверджено належними та допустимими доказами. Навпаки, з матеріалів справи та пояснень самого ОСОБА_6 вбачається, що він не є інвалідом, має достатні доходи для сплати аліментів, оскільки є працюючим пенсіонером і отримує пенсію та заробітну плату, у звязку з чим щомісячний його дохід складає близько 5 000 грн., а інших аліментних платежів він не має.

При цьому колегія суддів не бере до уваги ту обставину, що у відповідача є ще старший син, який має хронічні хвороби, оскільки останній не є інвалідом і аліментів на його утримання ОСОБА_6 не сплачує.

Також належить відхилити й посилання апелянта на необхідність сплати ним заборгованості по виконавчому документу. Оскільки вказана заборгованість виникла перед позивачем по причині умисного злісного тривалого ухилення ним від сплати аліментів на неповнолітнього (в той час) сина ОСОБА_8 І ця обставина доведена вироком суду від 05.07.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_6 було засуджено за ч.1 ст.164 КК України, за умисне ухилення від сплати аліментів та призначено покарання у вигляді 1-го року обмеження волі.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим на зібраних по справі доказах, які надали суду сторони. Відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не дають підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :