У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 09 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю представника відповідача Завгородньої І.М., Мазур Л.М., ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_7, третя особа - публічне акціонерне товариство «Возко», про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 18 січня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк») та публічним акціонерним товариством «Возко» (далі - ПАТ «Возко») укладено генеральну угоду № 6207N1, відповідно до умов якої банк зобов'язався надавати товариству кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках генеральної угоди і які є невід'ємними її частинами. В період з 18 січня 2007 року по 29 листопада 2013 року в рамках генеральної кредитної угоди між банком та позичальником укладено чотири договори кредитної лінії: - № 6207К1 про надання кредиту у розмірі 7 310 000 доларів США з терміном повернення - 14 січня 2017 року зі сплатою відсотків у розмірі, встановленому умовами договору; - № 6211К11 про надання кредиту у розмірі 495 000 доларів США з терміном повернення - 19 жовтня 2018 року зі сплатою відсотків у розмірі, встановленому умовами договору; - № 6212К17 про надання кредиту у розмірі 12 000 000 доларів США з терміном повернення - 01 жовтня 2014 року зі сплатою відсотків у розмірі, встановленому умовами договору; - № 6213К19 про надання кредиту у розмірі 10 000 000 доларів США з терміном повернення - 28 листопада 2014 року зі сплатою відсотків у розмірі, встановленому умовами договору. В період з 05 вересня 2007 року по 01 липня 2011 року поза рамками генеральної угоди між банком та позичальником укладено два договори кредитної лінії № № 6207К14, відповідно до умов якого банком надано кредит у розмірі 3 000 000 доларів США та 1 010 000 гривень строком до 31 грудня 2015 року зі сплатою процентів в порядку та розмірі, встановленому договором, а також 6211К7 про надання кредиту у розмірі 6 027 203 долари США з кінцевим терміном повернення - 31 січня 2017 року зі сплатою процентів в порядку та розмірі, встановленому договором. 23 грудня 2011 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 6211Р6, відповідно до умов якого останній поручився за вчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за генеральною угодою та кредитними договорами. У зв'язку з неналежним виконанням умов генеральної угоди та кредитних договорів станом на 15 квітня 2015 року утворилась заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 18 157 499,79 доларів США, що еквівалентно 409 107 771 гривням 69 копійкам та 36 845,04 євро, що еквівалентно 894 246 гривням 11 копійкам та 28 094 568 гривень 24 копійки. Уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 18 446 830 доларів США (399 105 080 гривень 47 копійок), 37 393,25 євро, що еквівалентно 914 110 гривень 53 копійкам та 57 362 397 гривень 21 копійка. Під час розгляду справи представником відповідача подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Укрексімбанк», третя особа - яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «Возко» про визнання договору поруки припиненим. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року, провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Укрексімбанк» про визнання припиненим договору поруки. У касаційній скарзі ПАТ «Укрексімбанк», просить скасувати ухвалу судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановивши, що банком заявлено вимоги про стягнення заборгованості до поручителя ОСОБА_7, за позовом якого ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року відкрито провадження у справі за його позовом до ПАТ «Укрексімбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «Возко» про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про неможливість розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитними договорами до вирішення спору про визнання договору поруки припиненим, а тому зупинив провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. Як роз'яснено у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках, передбачених ст. 201 ЦПК, а за наявності підстав, визначених ст. 202 ЦПК, має право як на зупинення, так і на відмову в задоволенні такої заяви. Визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Тобто за змістом наведеної норми така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції викладеного не врахував та дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі, оскільки вказана справа, при розгляді якої суд повинен встановити обставини щодо припинення поруки, не стосується умов, від яких залежить можливість їх розгляду. Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив ухвалу без змін. За таких обставин ухвали судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити. Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович О