Справа № 159/1754/15-ц
Провадження № 2/159/8/16
04 жовтня 2016 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Наваляного Т.Д.,
з участю секретаря Спасюк К.В.,
прокурора Гайдашук Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом Ковельського міжрайонного прокурора до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом примусового відчуження, -
В судовому засіданні прокурор позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Судові витрати просить покласти на відповідача. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилась, судові доручення, надані компетентному суду ОСОБА_2 Федерації про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій відносно ОСОБА_1 двічі були повернуті без виконання.
Зі згоди прокурора, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою ОСОБА_2 Федерації, проживає за адресою: ОСОБА_2 Федерація, м. Москва, вул. Баришиха, 36/89, вступила в право спадкування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно свідоцтва на право на спадщину за законом серії ВАА № 576458 від 16.08.2002 року № 1-1448.
Згідно даних управління Держземагенства у Ковельському районі Волинської області грошова оцінка земельної ділянки становить 2230,48 грн.
Субєктами права приватної власності на землю згідно ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. З врахуванням ч.2 ст. 81 та інших норм Земельного кодексу України, субєктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
За змістом ч.2 п. «в» ч.3 ч.4 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Враховуючи, що право власності відповідно до ст. 125 ЗК України виникає після одержання спадкоємцем земельної ділянки документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, після чого на зазначені правовідносини повністю поширюються гарантії права власності, то обчислення річного строку «добровільного» відчуження слід починати від часу одержання іноземним громадянином чи особою без громадянства державного акта на право приватної власності на земельну ділянку.
Таким чином, 12.08.2002 року у відповідача ОСОБА_1 виникло право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, вказана дата є початковою точкою відліку однорічного терміну, протягом якого, відповідно до норм Земельного кодексу України відповідач мала відчужити вказану земельну діянку у будь-який, передбачений законом спосіб, яку отримала за правом спадкування за законом.
За відсутності факту «добровільного» відчуження іноземним громадянином чи особою без громадянства успадкованої земельної ділянки вона підлягає примусовому відчуженню.
Таким чином, вказана земельна ділянка не може перебувати у власності відповідачки ОСОБА_1, яка є іноземкою.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду.
При цьому, пункт 15 розділу IX «Перехідні положення» ЗК України, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення ч.4 ст. 81 ЗК України є імперативним.
Примусове відчуження здійснюється виключно на підставі відповідного судового рішення. При цьому позивачем у справах про примусове відчуження іноземцями чи особами без громадянства успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення можуть бути відповідні органи прокуратури в межах повноважень, визначених законодавством України.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 отриману у спадок земельну ділянку сільськогосподарського призначення, добровільно, упродовж встановленого законодавством України річного строку, не відчужила, право власності відповідача на дану земельну ділянку підлягає примусовому припиненню у судовому порядку.
Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Згідно витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки, грошова оцінка земельної ділянки площею 0,11 га., яка перебуває у власності відповідача ОСОБА_1 становить 2230,48 гривень.
Таким чином, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 226-226 ЦПК України, ст. ст. 22,81, 145 ЗК України, суд, -
Заявлений позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у справі в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_3