Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/1263/15-ц Головуючий у 1-й інст. Потапова Т. М.
Категорія 54 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2015р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточнивши вимоги, просила визнати незаконним її звільнення з посади менеджера з надання кредитів ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за вимушений прогул і 50000грн. моральної шкоди. Зазначала, що по трудовому договору №8116 від 31.03.2014р. була прийнята у ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» на посаду менеджера з надання кредитів на строк до 30.09.2014р. Договір було переукладено до 30.03.2015р. Наказом директора №ЗП 000000040 від 13.03.2015р. її звільнили з роботи за ст.40 п.4 КЗпП України за прогул. Вважає звільнення незаконним, прогулів не допускала, виконувала усі завдання керівництва, її примушували звільнитись. Такими неправомірними діями їй заподіяно моральну шкоду.

Рішенням Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 12 січня 2016р. позов задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера з надання кредитів ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» за наказом № ЗП00001664 від 13.03.2015р. про звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул; поновлено ОСОБА_1 на посаді з 13.03.2015р.; стягнуто з ТОВ середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.03.2015р. по 12.01.2016р. у сумі 32671,38 грн., в дохід держави 570,32грн. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ТОВ «Ізі - кредит» просить рішення скасувати та відмовити в позові. Зазначає, що строковий трудовий договір, укладений з позивачем, закінчився 31.03.2015р. Підставою для звільнення за наказом ОСОБА_1 є службова записка керівника філії Воєводи А.В. від 13.03.2015р. та акти від 04,05,06 березня 2015р. про її відсутність на робочому місці.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 по трудовому договору №8116 від 31.03.2014р. була прийнята у ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» на посаду менеджера з надання кредитів на строк до 30.09.2014р. В подальшому договір було переукладено до 30.03.2015р. Наказом директора №ЗП 000000040 від 13.03.2015р. її звільнили з роботи за прогул - п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.6). У наказі про звільнення відсутній підпис працівника про ознайомлення.

Згідно з ч.1 ст.21 КзпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до положень п.2 ч.1, ч.2 ст.23,24 КЗпП України трудовий договір може бути укладено на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. При незаконному розірванні строкового трудового договору працівника поновлюють на роботі, якщо строк договору не закінчився. Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Частиною 2 ст. 39-1 КЗпП України передбачено, що трудові договори, які були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23 КЗпП України, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Відповідно до п.п.18,22,24 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п.3,4,7,8 ст.40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст..ст.147-1,148,149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, ...самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору…).

Як видно із матеріалів справи, підставою для звільнення позивачки за прогул є службова записка керівника філії №3 від 13.03.2015р., акти від 04.03.15р., 05.03.15р., 06.03.15р.(а.с.6)

В акті від 04.03.2015р. зазначено, що позивачка відсутня на робочому місці у філії № 3 ТОВ „ІЗІ КРЕДИТ з 14.30 до 18.30год.; від 05.03.2015р. - з 13.00 до 18.30.; від 06.03.2015 - з 11.00 до 18.30 (а.с.21,25,29). Після складання актів ОСОБА_1 написала керівництву пояснення, де проінформувала про виконану роботу 4,5,6 березня 2015р., зокрема: особисті зустрічі з людьми, рекламу продукту „ІЗІ КРЕДИТ тощо (а.с.23-24,27-28,31).

Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що акти складені про відсутність позивачки не на роботі 4,5,6 березня 2015 року, а у вказаний в актах час в офісі філії.

Суд першої інстанції правильно визнав, що у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Відповідно до Переліку службових обов'язків менеджера з надання кредитів він займається в тому числі рекламою фінансових продуктів Роботодавця; знаходить і залучає клієнтів для реалізації фінансових продуктів Роботодавця; пересвідчується у дотриманні клієнтами графіку погашення платежів по фінансовим продуктам роботодавця; приймає у клієнтів внески, що підлягають оплаті. Відповідно до п.8 Переліку менеджер з надання кредитів повинен рекламувати фінансові продукти роботодавця наступним чином:

- розповсюдження рекламних матеріалів;

- ініціювання особистої зустрічі з потенційними клієнтами та надання детальної інформації про фінансові продукти;

- встановлення зв'язків з потенційними клієнтами по телефону та організація особистих зустрічей з ними з надання детальної інформації відносно фінансових продуктів;

- відвідування потенційних клієнтів на роботі та вдома та ознайомлення з фінансовими продуктами роботодавця та інші (а.с.95-96).

Те, що позивачка виконувала свої обов'язки протягом робочого часу у вказані дні і за межами офісу, підтверджено показами свідків і належними та допустимими доказами. ЇЇ пояснення не спростовані відповідачем у судовому засіданні.

Суд вважає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що 4, 5 та 6 березня 2015 року позивачка допустила прогул без поважних причин, зокрема, перебуваючи за межами філії не виконувала свої службові обов'язки.

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 звільнена незаконно.

Проте при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд не дотримався вимог постанови КМУ №100 від 08.02.1995р.

Відповідно до п.2 порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995р. N100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Суд при проведенні розрахунку не врахував, що у лютому 2015р. ОСОБА_1 працювала неповний місяць через хворобу, тому для обрахунку слід брати заробітну плату за повний відпрацьований місяць, який передував останнім двом місяцям до звільнення - грудень 2014р. розмір заробітної плати в цей місяць - 3815,71грн.

Час вимушеного прогулу складає 214 робочих днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу становить 34411,50 грн. (3815,71грн.:23+3098,75грн.:20) х 214роб/дн. = 34411,50грн.).

На підставі наведеного рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит» задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року змінити. Збільшити розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит» на користь ОСОБА_1 із 32671,38грн. до 34411,50грн. (сума зазначена без відрахування податків та обов'язкових платежів).

Збільшити судовий збір, який підлягає стягненню із ТОВ «ІЗІ Кредит» на користь держави із 570,32грн. до 587,72грн. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: