Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 19 Доповідач Григорусь Н. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Григорусь Н.Й.

суддів: Косигіної Л.М., Худякова А.М.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків та інфляційних

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 22 серпня 2016 року

встановила:

02 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2 512,50 грн відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобовязання та 17 688,00 інфляційних втрат. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є боржником та на виконання рішення Богунського районного суду від 24.03.2016 року повинен сплатити 20 100 грн йому, як стягувачу. Проте тривалий час своє грошове зобовязання не виконує, а тому просила стягнути з ОСОБА_2 вищевказані кошти та судові витрати.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 22 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 060,00 грн витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати та змінити рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, відмовивши у задоволенні цієї вимоги. Вважає рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 10 серпня 2016 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги, згідно умов якого останній зобов'язався надавати правову допомогу в рамках судової справи № 295/10345/16-ц, зокрема: підготовка та складання процесуальних документів правового характеру, надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, участь в судових засіданнях. ОСОБА_2, в свою чергу, зобов'язався сплатити виконавцеві гонорар у відповідності до Акту приймання-передачі наданих послуг та Рахунку (а.с. 20, 44, 45).

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зі змісту ст. 79 ЦПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на правову допомогу.

Як роз'яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

В рішенні від 16.11.2000 року №13-рп/2000 Конституційний Суд України, зазначив, що аналіз чинного законодавства України з питання визначення певного кола суб'єктів надання правової допомоги та їх повноваження, дає підстави визначити, зокрема, такі види суб'єктів надання правової допомоги: державні органи України, до компетенції яких входить надання правової допомоги (Міністерство юстиції України, Міністерство праці та соціальної політики України, нотаріат тощо); адвокатура України як спеціально уповноважений недержавний професійний правозахисний інститут, однією з функцій якого є захист особи від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах (частина друга статті 59 Конституції України); суб'єкти підприємницької діяльності, які надають правову допомогу клієнтам у порядку, визначеному законодавством України; об'єднання громадян для здійснення і захисту своїх прав і свобод (частина перша статті 36 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

ОСОБА_3 має право на надання правової допомоги як фахівець у галузі права, а здійснення представництва прав та інтересів ОСОБА_2 під час розгляду справи обумовлено угодою про надання правової допомоги (а.с. 18, 20, 21, 22).

Як роз'яснено в п. 48 вищевказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

ОСОБА_3 виконав взяті на себе зобов'язання за угодою про надання правової допомоги. Зокрема, ознайомився з матеріалами справи, склав заперечення на позовну заяву, приймав участь в судових засіданнях в якості представника відповідача: 11 серпня 2016 року з 11:30:05 год по 11:39:22 год - тривалістю 09:17 хв та 22 серпня 2016 року з 12:00:05 год по 12:40:40 год - тривалістю 40:35 хв, всього - 49:52 хв., що підтверджується журналами судових засідань в даній справі (а.с. 23-24, 52-53).

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) ОСОБА_3 надав юридичні послуги, визначені в угоді про надання правової допомоги і витратив на це загалом 7 годин, а ОСОБА_2 сплатив за надані послуги 4 060,00 грн (а. с. 44).

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 було відмовлено, право компенсування судових витрат, понесених стороною на користь якої ухвалено рішення, визначене ст. 88 ЦПК України, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого рішення про наявність підстав стягнення вказаних витрат з позивача.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо розміру присуджених до стягнення витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі 1 378,00 грн, у погодинному розмірі 08,29 грн.

З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу при розгляді даної справи у погодинному розмірі не може перевищувати 551,20 грн (1 378 грн х 40%) та бути нижчим 8, 29 грн. Тоді як виконавцем цей розмір визначено у 580 грнивень.

Таким чином максимальний розмір компенсації витрат на правову допомогу за участь у судових засіданнях, які тривали 49:52 хв становить 367,47 грн (551,20 грн : 60 хв = 9,19 грн), (49,52 хв х 9,19 грн = 454,93). Представником відповідача безпідставно зазначено участь у судових засіданнях протягом двох годин. Окрім того, вочевидь є завищеним час ознайомлення з матеріалами справи, яка на день ознайомлення мала 28 аркушів, зокрема і заяву з додатками безпосередньо ОСОБА_3 (5 аркушів), запити та відповіді щодо місця реєстрації сторін по справі, ухвалу про відкриття провадження та журнал судового засідання. Також завищеним є час надання консультації та аналізу документів по справі, складання заявуи про розмір компенсації, який виконавцем визначений протягом 4-х годин.

За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, незначну ступінь складності справи та тривалість її розгляду (20 календарних днів), граничний (максимальний) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів вважає необхідним визначити компенсацію витрат на правову допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1 500,00 гривень.

Отже, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а розмір компенсації витрат на правову допомогу зменшенню до 1 500,00 гривень.

З урахуванням вищевикладеного, на користь відповідача підлягають стягненню витрати за надання правової допомоги під час апеляційного розгляду у сумі 300,00 гривень пропорційно до задоволених позовних вимог та вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 22 серпня 2016 року змінити в частині визначення розміру витрат на правову допомогу, зменшивши їх з 4 060,00 грн до 1 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 300,00 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Судді