Справа № 466/5683/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Глинської Д.Б.

при секретарі Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

24 липня 2015 р. позивач звернувся до суду з заявою до відповідача, який в подальшому було уточнено в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму депозитного вкладу в розмірі 232693,36 грн., що еквівалентно 9528,80 Євро за Договором № 300131/113069/3-14 від 29 вересня 2014 року.

Заяву мотивує тим, що між ним та відповідачем ПАТ «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-заяву № 300131/113069/3-14 від 29 вересня 2014 року про банківський страховий вклад «Пенсійний» на три місяці в іноземній валюті. Внаслідок даного договору позивач розмістив у банку депозитний вклад на суму 7500 євро. Згідно п. 2 Договору виплата процентів, нарахованих на вклад встановлено 11,70 % річних.

Після закінчення строку договору позивач звернулася до відповідача з заявою про повернення суми депозитного вкладу та відсотків, однак у виплаті коштів йому було відмовлено. Оскільки кошти відповідач не повернув, чим грубо порушував чинне законодавство не виконуючи своїх договірних зобовязань він, позивач ОСОБА_1 змушений звернутися до суду за захистом свого права.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви, в подальшому справу просили слухати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду. Причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Заслухавши думку сторін по справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-заяву № 300131/113069/3-14 від 29 вересня 2014 року про банківський страховий вклад «Пенсійний» на три місяці в іноземній валюті. Внаслідок даного договору позивач розмістив у банку депозитний вклад на суму 7500 євро.

Згідно п. 2 Договору виплата процентів, нарахованих на вклад встановлено 11,70 % річних.

Згідно долученої до матеріалів справи копії меморіального ордеру № 34085 від 29.09.2014 року позивачем ОСОБА_1. було внесено на депозитний рахунок 7500 Євро, що в еквіваленті на дату внесення за офіційним курсом Національного банку України складало 123 260.18 грн. на строк до 29.12.2014 р що визнає і не заперечує відповідач.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Пунктом 6 Договору було встановлено, що після закінчення строку, визначеного у п. 1 Договору, вклад повертається позивачу в порядку строку та на умовах, передбачених п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб обслуговування вкладних рахунків у публічному акціонерному товаристві «Фінанси та Кредит».

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що після закінчення строку вкладу, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про повернення вкладених на депозит коштів, які зареєстровані у відповідача.

Однак Листами № 9-334000/2822 від 15.05.2015 р. та № 9-3340000/2792 від 17.06.2015 р., що долучені до матеріалів справи відповідач відмовив у виплаті коштів, посилаючись на постанову правління Національного банку України № 160 від 03.03.2015 р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», яка набула чинності 04.03.2015 р. та відповідно до якої банки зобовязані обмежити видачу у готівковій формі в іноземній чи національній валюті шляхом виплати частинами у межах 15000.00 грн.. незважаючи на те, що заявою від 14.07.2015 р., р.н. - 6406 позивач просив відповідача виплачувати йому частинами вклад у межах 15000 грн. щоденно, як це передбачено постановою правління Національного банку України № 160 від 03.03.2015 р.

Отже, відповідач не виконав своїх зобовязань в частині повернення суми вкладу та відсотків за Договором.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за договорами депозитного вкладу відповідач має заборгованість перед позивачем.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, в вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується нарахування 3-х відсотків річних, то вказане нарахування є самостійним способом захисту цивільних прав, передбачених ст. 16 ЦКУ.

Крім того, варто зазначити, що стягнення неустойки також є самостійним способом захисту цивільних прав, передбаченим статтею 16 ЦК України, і відповідно до статті 546 ЦК України є одним з видів забезпечення виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (пенею, штрафом) визнається грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі та з відповідача ПАТ «Фінанси та Кредит» слід стягнути суму депозитного вкладу, з врахуванням процентів, інфляційних втрат в розмірі 9528,80 Євро, що еквівалентно 232693,36 грн.

Крім того з відповідача ПАТ «Фінанси та Кредит» слід стягнути в користь держави судові витрати в розмірі 2326,93 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 209, 214, 215, 224 ЦПК України, ст.ст. 11, 212, 525, 526, 527, 530, 533, 625, 1060 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» () в користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 232693 (двісті тридцять дві тисячі шістсот девяносто три) грн. 36 коп., що еквівалентно 9528 (девять тисяч пятсот двадцять вісім) євро 80 євроцентів суми депозиту.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» () в користь держави 2326 (дві тисячі триста двадцять шість) грн. 93 коп. судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання в десятиденний термін з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_3