Справа 688/4443/15-ц
№ 2/688/75/16
Рішення

Іменем України

(заочне)

13 січня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

07 грудня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28 грудня 2013 року він за укладеним договором позики з ОСОБА_3, передав останньому 10000 грн. для використання на власні потреби, а ОСОБА_3 зобовязався повернути грошові кошти в сумі 11000 грн. до 21 квітня 2014 року, про що власноручно написав розписку. Не заперечуючи боргу та не дивлячись на неодноразові нагадування, відповідач гроші повернути не бажає, щоразу посилаючись на різні обставини. А тому, просить суд стягнути з відповідача на його користь гроші в сумі 11000 грн. за договором позики та судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому, просив його задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, хоча про час, день та місце рогляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд вважає за можливе справу розглянути без участі відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із винесенням заочного рішення по справі, оскільки відносно цього у судовому засіданні не заперечив позивач.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Частинами першою, третьою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким., що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 663цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Судом встановлено, що 28 грудня 2013 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 10000 грн. в борг, що підтверджується розпискою.

Із змісту розписки вбачається, що ОСОБА_3 28 грудня 2013 року зобовязався повернути борг в сумі 11000 грн. до 25 квітня 2014 року.

Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Судом встановлено, що оригінал розписки знаходиться у позивача ОСОБА_2 Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склалися зобовязання із договору позики, ОСОБА_3 свої зобовязання за ним не виконав.

Згідно ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Оскільки в обумовлений договором строк ОСОБА_3 суму позики не повернув та не сплатив відсотки за користування нею визначені в договорі, вимоги позивача про стягнення з останнього суми боргу та відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Загальна сума боргу з урахуванням відсотків становить 11000 гривень та складається з: заборгованості за договором позики в розмірі 10000 гривень, визначених договором відсотків за користування позикою в розмірі 1000 гривень.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. на користь останнього.

На підставі ст.ст. 202, 207, 526, 545, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НВ № 556116, виданий Шепетівським МВ УМВС України в Хмельницькій області 28.01.2010 року) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, (паспорт серії НВ № 352822, виданий 10.03.2005 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області) 11000 (одинадцять тисяч) гривень боргу за договором позики від 28 грудня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: С.В. Козачук