Справа № 646/2867/16-ц
Провадження № 2/646/810/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.16 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді Нікуліної Л.П.,

за участю секретаря - Штефан А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської Ради, третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який в подальшому уточнила, до Харківської міської Ради, третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора, в якому просила встановити факт володіння відповідачем 1/8 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/8 частину зазначеного будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що згідно з «Удостоверительного приговора на надворный участок» від 12 липня 1912 року, земельна ділянка, яка зараз знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була передана у володіння ОСОБА_3, на зазначеній земельній ділянці у 1917 році був збудований житловий будинок. Після смерті ОСОБА_3 зазначені земельна ділянка та будинок були передані та розподілені між спадкоємцями на підставі свідоцтва Харківської обласно державної нотаріальної контори від 16 січня 1940 року, № 2302, в тому числі ОСОБА_4, який є її батьком і який проживав у зазначеному будинку та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.Після смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 Зазначила, що оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала і була зареєстрована за зазначеною адресою, вона є такою, що вступила у фактичне володіння спадковим майном. Але, враховуючи те, що її батько ОСОБА_4 помер і можливості зареєструвати за ним право володіння на майно не має, вона змушена звернутися до суду для встановлення факту належності йому майна.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Харківської міської Ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду письмові заперечення, відповідно до який просив прийняти законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних у справі матеріалів та розглянути справу у його відсутності.

Представник третьої особи - Першої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду заяву в якій просив слухати справу у відсутності представника.

Суд, вислухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

У ч.1 ст.256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_5 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданого 28.06.1851 року Червонозаводським Райбюро РАГС м. Харкова, актовий запис № 399. (а.с. 7)

Згідно до «Удостоверительного приговора на надворный участок» від 12.07.1912 року,земельна ділянка, яка на теперішній час знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була передана у володіння ОСОБА_3, на зазначеній ділянці у 1917 році був збудований житловий будинок.(а.с. 15-16)

Після смерті ОСОБА_3 зазначена земельна ділянка та будинок були передані та розподілені між спадкоємцями на підставі свідоцтва Харківської обласної державної нотаріальної контори від 16.01.1940 року за № 2302, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Серед яких був батько позивачки ОСОБА_4.

Відповідно до листа Харківського обласного державного нотаріального архіву від 13.11.2015 року, копію свідоцтва Харківської обласної державної нотаріальної контори від 16.01.1940 року за № 2302 не можливо отримати, оскільки в архіві знаходяться нотаріальні документи, датовані найраніше серпнем місяцем 1943 року, документи, посвідчені та видані раніше серпня 1943 року жодною з нотаріальних контор, приватних нотаріусів м. Харкова та Харківської області, які на сьогоднішній день є фондоутворювачем архіву, на зберігання не передавались, оскільки їх було знищено під час воєнних дій в м. Харкові в період Великої Вітчизняної війни, але документування таких фактів в нотаріальному архіві відсутнє. (а.с. 19)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 1882 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виданим Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. (а.с.9)

Як слідує з роз'яснень, наданих у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Згідно копії домової книги за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_4 постійно проживав у зазначеному будинку. (а.с. 11-14)

Крім того, згідно технічного паспорту, виданого ТОВ «Інвентарбюро» 05.07.2013 року ОСОБА_4 належить 1/8 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 20-29)

Таким чином, з урахуванням зазначених фактів, суд вважає можливим встановити факт володіння ОСОБА_4 1/8 частиною будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно положень ст.ст. 529, 533, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з положенням ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, що спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою вважати її такою, що вступила у фактичне володіння спадковим майно.(а.с. 18)

Згідно відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори від 16.06.2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Харкові та проживав у АДРЕСА_1, за період з 2001 року по теперішній час не заводилась. (а.с. 65-66)

Згідно ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4, суд вважає законним визнати право власності за ОСОБА_1 на 1 1/8 частину будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 99, ст. 130, 209, 212, 214-215, 218, п. 5 ч. 2 ст. 234, 256, 258 ЦПК України, ст.ст. 328, 392 ЦК України, ст. 525, ч. 1 ст. 529, ст. 548, п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської Ради, третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт володіння ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 1/8 частиною будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/8 частину будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_4.

Відповідно до ст.294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Нікуліна