Номер провадження: 22-ц/785/6555/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Ярохмедові Є.О.,

за участю: прокурора відділу прокуратури Одеської області - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 червня 2016 року та ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 червня 2016 року за позовною заявою ОСОБА_4 до Держави Україна в особі Генерального прокурора України, прокурора Миколаївської області, прокурора Центрального району м. Миколаєва, Державної казначейської служби України, суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

10 червня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Генерального прокурора України, прокурора Миколаївської області, прокурора Центрального району м. Миколаєва, Державної казначейської служби України, суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відшкодування майнової шкоди у розмірі 10 250 євро, що еквівалентно 123 656,85 гривень.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що при ухваленні судових рішень за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про набуття майна без достатньої правової підстави не було дотримано засади верховенства закону, а тому відповідними судовими рішеннями його було позбавлено права власності, чим заподіяно матеріальну шкоду. При цьому позивач ставить під сумнів законність відповідних судових рішень, оскільки на його думку рішення судів не містять належного посилання на норми закону.

Протиправність діянь прокуратури на думку позивача полягає у тривалому неналежному реагуванні на звернення позивача з проханням втрутитись у ситуацію шляхом притягнення суддів до відповідальності за скоєння злочинів, позивачем отримані лише відписки, незважаючи на наявність необхідних доказів про притягнення суддів до відповідальності, порушення кримінального провадження та скасування незаконних рішень судів в рамках кримінального провадження.

На думку позивача, якби суддів було притягнуто до кримінальної відповідальності, то позивач отримав би 10 250 євро безпідставно набутих ОСОБА_5 і проценти за користування ОСОБА_5 чужими грошовими коштами за ст. 625 ЦК України (упущена вигода), яка складає 123 656,85 гривень.

У судове засідання 08.06.2016 року сторони по справі не з'явились, однак про час та місце розгляду справи вони повідомлялись належним чином.

Від позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він також вказав, що підтримує позовні вимоги.

Від суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Від представників прокуратури надійшли заперечення проти позову, згідно яких зазначено, що заява позивача про притягнення до кримінальної відповідальності була розглянута, у зв'язку із незазначенням достатніх даних про вчинення злочинів окремими суддями, були відсутні підстави для прийняття рішення згідно вимог ст. 214 КПК України. Посилання позивача в обґрунтування вимог на ст. 1176 ЦК України безпідставні та він не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди відповідно до вказаного законодавства. Також відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди за ст. 1166 ЦК України.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 08 червня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог до суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закрито.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу та рішення суду першої інстанції від 08 червня 2016 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_4, представник Державної казначейської служби України, судді апеляційного суду Миколаївської області та судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не зявились, хоча про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать судові повідомлення про отримання ним судових повісток, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи та їх доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляцію представника Генеральної прокуратури України ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308, 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення або ухвалу суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення або постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення або ухвала суду з одних лише формальних міркувань.

Постановляючи ухвалу від 08 червня 2016 року суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про закриття провадження у даній справі в частині заявлених вимог до суддів апеляційного суду Миколаївської області та суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Звертаючись до суду із даним позовом про стягнення матеріальної шкоди, ОСОБА_4 фактично не погоджується із остаточним судовим рішенням, ухваленим судом касаційної інстанції, та намагається оскаржити його у непередбаченому для цього процесуальному порядку.

Оскільки оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів та суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом. Виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством, що затверджено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади».

Крім того, у Постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 12 червня 2007 року «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» зазначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Таким чином, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх виклалення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних з розглядом справи, нормами ЦПК України, КАС України чи іншими законами України не передбачено.

Позивач ОСОБА_4 звертався до прокуратури Центрального району м.Миколаєва, прокуратури Миколаївської області, Генеральної прокуратури України із заявами щодо порушення діючого законодавства при постановленні рішень суддями апеляційного суду Миколаївської області та суддями судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

При цьому органами прокуратури Миколаївської області позивачу було надано письмові відповіді, у яких зазначено, що під час розгляду його заяви, обєктивних даних, які б могли вказувати на наявність в діях суддів апеляційного суду Миколаївської області ознак будь-якого складу злочину, та підстави для внесення відмовстей до Єдиного реєстру досудових розсідувань згідно вимог ст. 214 КПК України не встановлено.

Рішення щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до суду оскаржено не було.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_4 у підтвердження своїх вимог, а відповідачі - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до норм чинного законодавства позивач ОСОБА_4 не належить до кола осіб, що мають право на відшкодування матеріальної шкоди відповідно до ст. 1176 ЦК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 на те, що рішення та ухвала суду першої інстанції не відповідають вимогам закону і підлягають скасуванню, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим сторонами доказам і постановив ухвалу та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення та ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 червня 2016 року та ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6

ОСОБА_2