У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 вересня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоКоротуна В.М., суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», боржник - ОСОБА_6, на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва Стельмах О.О., за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, в с т а н о в и л а: У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк»; банк) звернулося до суду із даною скаргою, зазначивши в її обгрунтування, що 02 квітня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист з примусового виконання рішення про стягнення з ОСОБА_8, ОСОБА_6 на користь банку пені у розмірі 13 000 доларів США. 17 серпня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві) Стельмах О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 4845152 з примусового виконання виконавчого листа. 21 вересня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Стельмах О.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з виконанням виконавчого документа. Не погодившись з вказаною постановою, банк 01 жовтня 2015 року звернувся до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із скаргою на дії державного виконавця. 22 жовтня 2015 року банком отримано відповідь про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 21 вересня 2015 року винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема не вжито всіх заходів з примусового виконання рішення суду про стягнення всієї суми заборгованості, банк просив суд визнати незаконними дії державного виконавця при винесенні постанови від 21 вересня 2015 року, скасувати вказану постанову та зобов'язати ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві поновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа з накладенням арешту на все майно боржника. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, скаргу ПАТ «Родовід Банк», боржник - ОСОБА_6, на дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Стельмах О.О. - повернуто заявнику. У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанції і постановити нову ухвалупро задоволення скарги, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що скарга на дії державного виконавця подана з пропуском встановленого ст. 385 ЦПК України десятиденного строку, без наявності клопотання про його поновлення, у зв'язку з чим дійшов висновку про її повернення та зазначив, що звернення із скаргою на дії державного виконавця до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві не є законодавчо передбачуваною підставою для переривання чи зупинення строків звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця. Проте з такими висновками судів погодитися не можна. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. За приписами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Статтею 385 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Згідно з розʼясненнями, викладеними у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України зрозгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 09 липня 2015 року банк звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження. 17 серпня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Стельмах О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 4845152 з примусового виконання виконавчого листа. 21 вересня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Стельмах О.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з виконанням виконавчого документа. 01 жовтня 2015 року банк звернувся до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із скаргою на дії державного виконавця при винесенні постанови від 21 жовтня 2015 року. Дійшовши висновку про те, що звернення із скаргою на дії державного виконавця до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві не є законодавчо передбачуваною підставою для переривання чи зупинення строків звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, суд першої інстанції не врахував вимоги ч. 1 ст. 384 ЦПК України, відповідно до якої скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Як вбачається з матеріалів справи, банк скористався своїм процесуальним правом на оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, після чого звернувся до суду в передбачений ст. 385 ЦПК України строк. Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив ухвалу без змін. Крім того, якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. Натомість, дійшовши висновку, що до скарги не додано клопотання про поновлення строку на звернення до суду, суд першої інстанції дійшов висновку про її повернення. За таких обставин ухвали судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий В.М. Коротун Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк