Провадження №2/761/1048/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним наказу, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним наказу.

Позивач зазначив, що наказом Міністерства аграрної політики України від 08.01.2009 року № З-ІІ він призначений на посаду ректора Уманського державного аграрного університету Черкаської області з 08 січня 2009 року по 08 січня 2014 року, між сторонами укладено відповідний контракт.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 квітня 2012 року № 79-п його звільнено з посади ректора Уманського національного університету садівництва за невиконання умов контракту підпункт «б» пункту 5.3. розділу Y (у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи невиконання обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для навчального закладу настали значні негативні наслідки), згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, а саме, зарахування у 2011 році студентів за кошти державного бюджету на освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр з напрямку підготовки «Харчові технології та інженерія» без достатніх підстав. Дане одноразове грубе порушення в результаті призвело до завдання збитків державному бюджету в розмірі 61256, 15 гривень.

Зазначений наказ позивачем було оскаржено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, рішенням якого від 11 грудня 2012 року у позові відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року його апеляційну скаргу відхилено. Рішення суду залишено без змін, змінивши підставу звільнення ОСОБА_1 з посади ректора Уманського національного університету садівництва з п.1 ст.41 КЗпП України на п.8 ст.36 КЗпП України.

Однак, вказані обставини спростовуються постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2012 року у справі № 2318/4442/12, провадження № 1/2318/540/12, у якій визнано вину відповідального секретаря приймальної комісії ОСОБА_3, у незаконному зарахуванні студентів на місця державного замовлення на освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр» з напрямку підготовки «Харчові технології та інженерія».

Постановою старшого слідчого прокуратури м. Умані Грущинського О.О. від 31.07.2012 року відмовлено у порушенні кримінальної справи за частиною 1 ст. 364 Кримінального кодексу України, щодо ОСОБА_1 за відсутності у його діях складу злочину.

Позивач в своїй заяві посилається на те, що на даний час у судовому порядку спростовані підстави по яким, відповідачем відносно нього винесений наказ від 19 квітня 2012 року № 79-п, яким його було звільнено з посади ректора Уманського національного університету садівництва та зазначає, що суд має врахувати вказану постанову на предмет того, чи мало в його діях місце вчинення ним проступку, яким відповідач обумовлює оскаржуваний наказ Міністерства - зарахування студентів у 2011 році за кошти державного бюджету на освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр» з напрямку підготовки «Харчові технології та інженерія» без достатніх підстав.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2012 року у справі № 2318/4442/12, провадження № 1/2318/540/12 та постановою старшого слідчого прокуратури м. Умані Грущинського О.О. від 31.07.2012 року відмовлено у порушенні кримінальної справи, повністю спростовують його причетність до незаконного зарахування студентів за кошти державного бюджету, то наказ є таким, що прийнятий Міністерством незаконно.

На даний час позивач вважає, що чинність оскаржуваного наказу Міністерства аграрної політики та продовольства порушує його особисті немайнові права. Позивач зазначає в заяві, що він звертався до Міністерства з відповідними листами, однак листом від 20.08.2014 року вих. № 37-18-1-16/12653 його повідомлено про те, що його права можуть бути поновлені у судовому порядку шляхом подання позову про визнання незаконним наказу № 79-п від 19.04.2012 року.

Тому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 квітня 2012 року № 79-п «Про звільнення ОСОБА_1.»

В письмових запереченнях представник відповідача зазначає, що Міністерство аграрної політики та продовольства України позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення, вважає необгрунтованими та не визнає їх повністю з підстав зазначених в запереченнях. А саме в запереченнях відповідача зазначено, що законність видачі наказу Мінагрополітики України від 19 квітня 2012 року № 79-п встановлена рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2012 року (за позовом ОСОБА_1 до Мінагрополітики України, Уманського національного університету садівництва, треті особи: Уманське управління державної казначейської служби в Черкаській області, Державна казначейська служба України, про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку), залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року (змінено підставу звільнення ОСОБА_1 з посади ректора Уманського національного університету садівництва з п. 1 ст. 41 КЗпП України на п. 8 ст. 36 КЗпП України) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами (постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2012 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 ЦПК України, рішення і ухвала суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх оголошення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись, що обставини, викладені у позовній заяві, додаткових письмових поясненнях позивача підтверджені матеріалами цивільної справи. Представник позивача додатково у своїх поясненнях зазначила, що відповідач при звільненні Позивача не врахував попередню роботу ОСОБА_1, коли він працював на посаді ректора Уманського національного університету садівництва та зазначила, що в матеріалах справи Дніпропетровського апеляційного суду є докази того, що позивач мав цілу низку заохочень за особливі трудові заслуги зокрема, посвідчення НОМЕР_1 щодо рішення колегії Міністерства аграрної політики України від 19.04.2011 про нагородження ОСОБА_1 знаком «Відмінник аграрної освіти та науки»; копія Почесної грамоти Верховної Ради України за особливі заслуги перед Українським народом від 15.09.2009; копія диплома у номінації « Лідер галузі - 2010 » та « Лідер галузі - 2011», що характеризують позивача як сумлінного працівника. Також зазначила, що судами не враховані нові обставини, які стали відомі позивачу після винесення постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2012 року у справі № 2318/4442/12, провадження № 1/2318/540/12 та постанови старшого слідчого прокуратури м. Умані Грущинського О.О. від 31.07.2012 року, якими відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно позивача повністю та спростовано його причетність до незаконного зарахування студентів за кошти державного бюджету, тому вважає що наказ є таким, який прийнятий Міністерством незаконно. До того ж представник позивача та позивач вважають, що оскаржуваний наказ винесено відповідачем з пропуском строків, встановлених ст. 148 КЗпП України для накладення дисциплінарних стягнень. Так як його було звільнено за вчинення 21.07.2011 року дисциплінарного поступку щодо незаконного зарахування студентів на навчання за кошти державного бюджету, а наказ винесено 19 квітня 2012 року, тобто через вісім місяців після винесення апеляційним судом Дніпропетровської області 13 березня 2013 року рішення, яким змінено підставу звільнення позивача з посади ректора Уманського національного університету садівництва з п.1 ст.41 КЗпП України на п. 8 ст. 36 КЗпП України відповідачем відповідних змін до наказу № 79-п від 19 квітня 2012 року не внесено.

Представник відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України заперечив проти позовних вимог та підтримав письмові заперечення надані суду.

Суд заслухавши пояснення позивача та його представника, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, наказом Міністерства аграрної політики України «Про призначення ОСОБА_1.» від 8 січня 2009 року № 3-п, призначено ОСОБА_1 на посаду ректора Уманського державного аграрного університету Черкаської області та вирішено укласти з ним контракт, строком на п'ять років з 8 січня 2009 року по 8 січня 2014 року.

Наказом Мінагрополітики України «Про звільнення ОСОБА_1» від 19 квітня 2012 року № 79-п, звільнено ОСОБА_1 з посади ректора Уманського національного університету садівництва за невиконання умов контракту, підпункт «б» пункту 5.3. розділу Y (у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи невиконання обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для навчального закладу настали значні негативні наслідки), згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України. Датою звільнення вважати наступний день після закінчення періоду його тимчасової непрацездатності, розірвавши з ним контракт від 08.01.2009 року, реєстраційний № 4356. Із зазначеним наказом Мінагрополітики України від 19 квітня 2012 року № 79-п ОСОБА_1 було ознайомлено 22.05.2012 року.

Судом встановлено, що звертаючись до суду у липні 2015 року позивач просив визнати незаконним та скасувати Наказ від 19 квітня 2002 року № 79- п про його звільнення.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2012 року відмовлено у задоволенні позову про поновлення на посаді, з якої його було звільнено наказом від 19 квітня 2012 року № 79-п.

Рішенням Колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року його апеляційну скаргу відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2012 року залишено без змін, змінивши підставу звільнення ОСОБА_1 з посади ректора Уманського національного університету садівництва з п.1 ст.41 КЗпП України на п.8 ст.36 КЗпП України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 вересня 2013 року рішення місцевого та апеляційного суду залишені без змін.

У червні 2014 року позивач звернувся до апеляційного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд рішення апеляційного суду від 13 березня 2013 року за нововиявленими обставинами, постанову слідчого прокурора м. Умані від 06.09.2012 року про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_3, секретаря приймальної комісії Уманського національного університету садівництва, та на рішення Апеляційного суду Черкаської області, яким було відмовлено у позові Уманського національного університету садівництва до нього, позивача про стягнення спричинених діями збитків державному бюджету.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Ухвалою Верховного суду України від 05 травня 2015 року його заяву про перегляд вказаних вище ухвал залишено без розгляду.

Враховуючи вище зазначені судові рішення, зокрема Жовтневого районного суду, який вирішуючи спір позивача про поновлення його на роботі, дійшов висновку про законність звільнення позивача за невиконання умов контракту у разі одноразового грубого порушення ним, як керівником, законодавства чи невиконання обов"язків, передбачених контрактом, в результаті чого для навчального закладу настали значні негативні наслідки.

Судова колегія Дніпропетровського обласного суду у рішенні від 13 березня 2013 року, залишаючи рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2012 року без змін, вказала на те, що фактично причиною звільнення було порушення умови пп. «б» п.5.3. контракту щодо грубого порушення зарахування студентів у 2011 році за кошти державного бюджету, що призвело до збитків державного бюджету.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 вересня 2013 року рішення місцевого та апеляційного суду залишені без змін.

Окрім зазначених рішень Апеляційним судом Дніпропетровської області розглянута заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення цього Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року, у якій він просив також визнати незаконним наказ від 19 квітня 2012 року, посилаючись на його незаконність та про поновлення на роботі.

В ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за ново виявленими обставинами (а.с. 25 зв. 26), Колегія суддів посилалася на те, що вимоги, викладені позивачем стосуються обставин, які встановлені після прийняття судових рішень і тому не можуть бути віднесені до нових обставин, які є підставою для пред'явлення нових вимог.

При розгляді цивільної справи № 761/19931/15-ц (провадження № 2/761/1048/2016) за пред'явленим позивачем ОСОБА_1, позовом до відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України про скасування наказу від 19 квітня 2012 року № 79-п про звільнення позивача, який був предметом дослідження судів вищестоящих інстанцій, судом були перевірені ті обставини, на які посилається сторона позивача, а саме: що судами при винесенні рішень не враховані нові обставини, які стали відомі позивачу після винесення постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2012 року у справі № 2318/4442/12, провадження № 1/2318/540/12 та постанови старшого слідчого прокуратури м. Умані Грущинського О.О. у кримінальній справі від 31.07.2012 року, якими відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно позивача та спростовано його причетність до незаконного зарахування студентів за кошти державного бюджету.

Приймаючи до уваги винесені рішення судів, щодо позовних вимог ОСОБА_1, до відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України про скасування наказу від 19 квітня 2012 року № 79- п про звільнення позивача, які набрали законної сили, суд вважає, що підстав для задоволення вимог позивача по цивільній справі №761/19931/15-ц (провадження № 2/761/1048/2016), щодо вирішення судом питання, яке було предметом розгляду у судових засіданнях, приймаючи до уваги що рішенням апеляційного суду було змінено підстави звільнення, тобто наказ від 19 квітня 2012 року № 79-п, який оспорює позивач, має бути змінений на підставі вищезазначеного рішення суду. Тобто замість зазначеної у оспореному наказі підстави звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України судом змінено на звільнення з підстав п. 8 ст. 36 КЗПП, з підстав, передбачених контрактом.

З огляду на викладене зазначені позивачем обставини про винесення постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2012 року у справі № 2318/4442/12, провадження № 1/2318/540/12 та постанови старшого слідчого прокуратури м. Умані Грущинського О.О. у кримінальній справі від 31.07.2012 року, були предметом розгляду судів, якими були прийняті відповідні рішення, тому викладені позивачем обставини не є підставою для задоволення його позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення.

Інші доводи позивача та посилання на те, що не виконано рішення апеляційного суду, яким рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2012 року про відмову у позові про поновлення на посаді та стягнення заробітної плати залишено без змін, змінивши підставу звільнення ОСОБА_1 з посади ректора Уманського національного університету садівництва з п.1 ст.41 КЗпП України на п.8 ст.36 КЗпП України, не є підставою для задоволення позову про скасування наказу про звільнення із питань, які вирішені судом щодо обставин цього спору, які згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються у даному судовому засіданні, у яких беруть участь ті ж особи, щодо яких встановлені зазначені обставини.

Тому суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним наказу.

За наведених обставин, на підставі п.8 ст.36,ст.41 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, ч.3 ст.61, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним наказу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.