Справа № 750/988/16-ц Провадження № 22-ц/795/1679/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Жук М. І. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4, ОСОБА_5
за участю:представника позивача ОСОБА_6, представника відповідачів ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, третя особа орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Чернігові ради,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом, після уточнення якого в червні 2016 року, просило звернути стягнення на свою користь на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, шляхом набуття права власності на зазначене майно за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності, за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_8 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № «35»_98-04/08-МФ-ЗН від 02 квітня 2008 року в розмірі 1847 423 грн. 10 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту - 238797,88 грн.; заборгованості за відсотками 375959,59 грн.; заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами 1 340 925, 59 грн.

Позивач також просив виселити ОСОБА_8, ОСОБА_9 та їх малолітню доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 із спірної квартири. (а.с.133-143)

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом не враховані обставини, які мають значення для визначення обсягу зобовязань, щодо яких строк позовної даності не пропущений, а саме: по-перше, 22 вересня 2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_8 боргу за кредитним договором № «35»_98-04/08-МФ-ЗН від 02 квітня 2008 року в сумі 304964 грн. 37 коп., яке не виконано; по-друге, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі не повернуто, проценти та пеня за кредитним договором підлягають стягненню у межах строку позовної давності, а пропуск строку позовної давності щодо стягнення окремих періодичних платежів не тягне за собою сплив строку позовної давності щодо стягнення боргу вцілому; по-третє, відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Банк вважає, що відсутні підстави для застосування положень ст. 266 ЦК України щодо додаткової вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки існує заборгованість, щодо якої строк позовної давності не минув.

Банк посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність представника позивача всупереч положенням ч. 1 ст. 169 ЦК України, в той час як у мотивувальній частині рішення судом зазначено, що в судовому засіданні були присутніми одразу два представники банку.

Представник органу опіки та піклування Деснянської у м.Чернігові ради в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційним судом встановлено наступне.

02 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 35_98-04-МФ-3Н, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_8 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 240 000 грн з оплатою за процентною ставкою 18 % річних, з кінцевим терміном повернення 01 квітня 2023 року (а. с. 15-19).

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_9, визначена банком як відповідач у цій справі, не являється стороною кредитного договору № 35_98-04-МФ-3Н від 02 квітня 2008 року і натепер не має ніяких зобов»язань по виконанню умов цього договору щодо повернення кредиту.

18 вересня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_8 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №35_98-04-МФ-3Н, за умовами якої процентна ставка за користування кредитом збільшена до 20,5 % річних (а. с. 23).

В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, 02 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_8 укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, згідно якому іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 та вказано вартість предмету іпотеки станом на березень 2008 р. у розмірі 331600,00 грн. Предмет іпотеки, двокімнатна квартира загальною площею 53,5 кв.м, житловою площею 29,5 кв.м належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради від 29 грудня 2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 23 жовтня 2004 року № 233 (а.с. 83-86, 214-215).

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_8 зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість.

Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом, встановлено, що в червні 2009 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ( на той час - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_8 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 304964 грн. 37 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 238797 грн. 88 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 31332 грн. 21 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором -34834 грн.28 коп.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2009 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредиту в розмірі 304964 грн. 37 коп. Вирішено питання про судові витрати. Зідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказане судове рішення є преюдиціальним при вирішенні цієї справи. (а.с. 28-29).

Як встановлено апеляційним судом, на виконанні у Деснянському відділі Державної виконавчої служби міста Чернігів перебувають виконавчі провадження, відкриті на підставі виконавчих листів, виданих 12.10.2009 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості у розмірі 304964,37 грн. та 1700 грн. Борг відраховується з пенсії, залишок станом на 01.09.2016 р. складає 304964,37 грн. (а.с.220).

Зазначені обставини в апеляційному суді ніхто не спростовував і не заперечував.

Як встановлено апеляційним судом, в березні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2014 року, залишеним ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 06 квітня 2015 року без змін, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково (а.с.119-129, 225-231).

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № « 35»_98-04-МФ-3Н від 02.04.2008 в розмірі 1 242 954 грн. 30 коп. (яка складається з: 225 305 грн. 36 коп. - строкової заборгованості за кредитом.;

13 492 грн. 52 коп. - простроченої заборгованості за кредитом; 5 901 грн 25 коп. - строкової заборгованості за процентами.; 144 178 грн. 30 коп.- простроченої заборгованості за процентами; 854076 грн 87 коп.- заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами), укладеним між банком та ОСОБА_8, звернуто стягнення на предмет іпотеки належну ОСОБА_11 двокімнатну квартиру № 8 загальною площею 53,5 кв.м у будинку № 53 по вул. Рокосовського в м.Чернігові. Судом надано позивачеві право продажу від свого імені будь-якій особі покупцеві цього предмету іпотеки за початковою ціною 427048 грн. 00 коп. з наданням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» всіх повноважень, необхідних для здійснення купівлі-продажу.

Виселено ОСОБА_8, ОСОБА_9 та їх доньку ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначене судове рішення є преюдиціальним при вирішенні цієї справи та надає апеляційному суду можливість визнати доведеними обставини і факти про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів.

Як встановлено в ході розгляду справи апеляційним судом, зазначене рішення на даний час не виконане.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання .

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

В порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а тому під час розгляду спору в суді доказуванню підлягає не лише сам по собі факт порушення норм матеріального права, зокрема і в сфері договірних правовідносин під час укладення договору, а підлягають встановленню обставини доведеності порушення законних прав позивача, їх істотності та зясування, в чому саме полягає порушення його законних прав.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України.

Як убачається з наявної у матеріалах справи довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж за кредитом ОСОБА_8 здійснив 14.08.2008 року, проценти сплатив останній раз 19.03.2009 року, а банк звернувся до суду з цим позовом 28.01.2016 року. Зазначені обставини в апеляційному суді ніхто не спростовував і не заперечував.

Зважаючи на засади диспозитивності цивільного судочинства, межі розгляду справи та виходячи із суті заявлених позовних вимог, з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, апеляційний суд вважає правильним висновок оскаржуваного рішення про те, що позивач в порушення вимог ст. 257 ЦК України звернувся до суду за захистом свої прав після спливу річного та трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять передбачених законом підстав для скасування правильного по суті судового рішення. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: