АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Моторно (транспорного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу

за апеляційною скаргою Патрик Ганни Григорівни в інтересах моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу на користь МТСБУ понесені витрати у розмірі 6314 грн 83 к.; витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 724 грн 24 к. та судовий збір у розмірі 1218 грн 00 к.

В обґрунтування вимог вказує, що 03 вересня 2012 року трапилася ДТП з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Мітцубіші» д.н.з. НОМЕР_1, його вина підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2012 року у результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, оскільки на час ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу ОСОБА_4 звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року у задоволенні позову МТСБУ до ОСОБА_2 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Патрик Г.Г. в інтересах МТСБУ подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням та неправильним застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що єдиним документом, який підтверджує наявність страхування цивільно-правової відповідальності відповідача є поліс проте в матеріалах справи поліс відсутній.

Сторони у судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому у відповідності до ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справи, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди у порядку регресу у зв'язку із тим, що на момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-праовової відповідальності власників наземного транспорту, однак позивачем не було надано належних доказів на підтвердження такого факту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно положень ч.4 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 03 вересня 2012 року о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Мітцубіші» д.н.з. НОМЕР_1по вул. Салютна, 15/51 в м. Києвіскоївдорожньо-транспортнупригоду в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

02 листопада 2012 року ОСОБА_4 звернулась із заявою до МТСБУв якій просила здійснити відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 03 вересня 2012 року. При цьому ОСОБА_4 вказала, що відповідач не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинну на дату ДТП.

Відповідно до звіту № 83 про оцінку транспортного засобу «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 завдано шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 6314 грн 83 к, згідно платіжного доручення №5249 від 21 грудня 2012 року.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року відповідно до ст.21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 ст.13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст..33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії друкованої форми Договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7023541 від 03 вересня 2012 року вбачається, що транспортний засіб «Мітцубіші» д.н.з. НОМЕР_1було застраховано у ПрАТ «СК «Уніка», що не заперечується самою страховою компанією. Крім того вбачається, що договір діє з 03 вересня 2012 року по 02 вересня 2013 року.

Отже колегія суддів вважає, що станом на день коли сталось дорожньо-транспортна пригод автомобіль відповідача було застраховано у ПрАТ «СК «Уніка». Та позивачем не надано доказів на спростування вказаних обставин.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Патрик Ганни Григорівни в інтересах моторного (транспортного) страхового бюро України - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: