Справа № 544/95/16-ц
№ пров. 2/544/115/2016
У Х В А Л А

30 травня 2016 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Харківецької сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Пирятинського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1, в якому він просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,85га, яка знаходиться в с.Харківці Пирятинського району, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ №0081627.

Під час розгляду справи позивачем було подано заяву про забезпечення вказаного позову, в якому він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони відчуження на земельну ділянку площею 4,85га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в с.Харківці Пирятинського району, що належала померлій ОСОБА_6 згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ №0081627, а також заборонити приватним нотаріусам Пирятинського нотаріального округу та державним нотаріусам Пирятинської державної нотаріальної контори оформляти та видавати свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_6 варвари Петрівни, померлої 08.12.2002 року. Свою заяву позивач обґрунтував тим, що третя особа ОСОБА_3 забрала правовстановлюючі документи на спадкове майно, відмовляється передати йому ці документи, маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину. Крім того ним подано касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 27.04.2016 року, яким йому відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У даний час в матеріалах спадкової справи, яка заведена щодо майна померлої ОСОБА_6, мається заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини, тому вона не позбавлена можливості успадкувати спадкове майно після померлої ОСОБА_6

Третя особа та її представник заперечували проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або повязані матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заявляючи вимогу про накладення арешту на земельну ділянку площею 4,85га, позивач та його представник не звернули уваги на ту обставину, що померлій ОСОБА_6 не належала на праві власності вказана позивачем земельна ділянка, а згідно сертифіката ВП №0081627 ОСОБА_6 належало право на умовну земельну частку в гектарах без виділення у загальному масиві земель. У звязку з чим суд знаходить безпідставними такі вимоги ОСОБА_1 про накладення арешту на земельну ділянку, таким чином вказані вимоги задоволенню не підлягають та в їх задоволенні слід відмовити.

Розглянувши вимогу позивача про забезпечення позову, в якій він просить заборонити приватним нотаріусам Пирятинського нотаріального округу та державним нотаріусам Пирятинської державної нотаріальної контори оформляти та видавати свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_6 варвари Петрівни, померлої 08.12.2002 року, суд зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він звернуся до суду з позовом, який носить матеріальний характер.

Аналіз змісту ст. 152 ЦПК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» свідчать про те, що такий спосіб забезпечення, як заборона вчиняти певні дії має нематеріальний характер і має застосовуватися для забезпечення позовів немайнового характеру. Це також узгоджуватиметься із принципом адекватності заявлених позовних вимог обраному способу їх забезпечення.

У звязку з тим, що ОСОБА_1 заявлений позов майнового характеру, тому такий спосіб забезпечення як заборона нотаріусам вчиняти певні дії, не є співмірним з заявленими позивачем вимогами.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про безпідставність вимог заяви позивача про забезпечення позову, тому в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Харківецької сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали через Пирятинський районний суд Полтавської області. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Нагорна