УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №521/10697/13-ц

Провадження № 6/521/223/16

16 травня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Целух А.П.,

при секретарі - Корнієнко Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву Головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеького міського управління юстиції про встановлення порядку виконання заочного рішення суду від 17 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Повного Товариства Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року задоволені позовні вимоги Повного Товариства Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Повного Товариства Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 73029 (сімдесят три тисячі двадцять девять) грн.

Рішення суду набрало чинності та надано до виконання.

06.05.2016 року Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління юстиції в Одеській області надав до суду заяву про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, шляхом надання дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1.

Сторони у судове засідання до суду не зявились , причину не явки суду не сповістили, про слухання справи сповіщені.

Суд дослідивши матеріали справи, вивчив надані документи і вважає подання не підлягаючим задоволенню з таких підстав:

06.05.2016 року Головний державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надав до суду заяву про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, шляхом надання дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1.

Державний виконавець у своїй заяві посилався на наступне: Постановою ВП №49221146 відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа 2521/10697/13-ц, виданого 15.10.2015 Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Повного Товариства Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 73029 грн.. Від добровільного виконання вимог виконавчого листа боржник ухиляється. Задоволення вимог стягувача можливо лише шляхом звернення стягнення даної заборгованості, на майно боржника.

Згідно відповіді з КП « МБТІ та РОН» за боржницею зареєстровано на праві власності квартира АДРЕСА_2, у м Одеса.

Відповідно до довідки ОСББ « Наш дом» у квартирі АДРЕСА_3, у м Одесі зареєстрований неповнолітній син боржниці, ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

До служби у справах дітей ОМР надіслано листа для надання дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_4.

Згідно листа служби у справах дітей ОМР від 01.04.2016 служба у справах дітей Одеської міської ради заперечує проти реалізації квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що будуть порушені житлові та майнові права дитини.

Відповідно до п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке( або право користування яким ) мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

При цьому вирішуючи вказане питання суди повинні виходити з положень ст. 14 ЦПК України та засад судочинства, визначених ст.129 Конституції України, а саме з того, що кожне рішення суду, що набрало законної сили, має мати під собою реальні наслідки у формі його виконання.

Згідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Аналізуючи докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що питання надання дозволу на передачу на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, знаходиться в компетенції органів опіки та піклування, які у встановленому порядку прийняли відповідне рішення, яке, як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час, ніким не оскаржене.

Суд вважає, що, виходячи із змісту Інструкції, у випадку відмови органів опіки та піклування у наданні дозволу на реалізацію житла, державний виконавець повинен звертатися до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання, з метою визначення такого способу або порядку який не буде пов'язаний з позбавленням дитини житла.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення і у виняткових випадках може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Постановою Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Таким чином, суд вважає, що під зміною способу виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, розглядаючи заяву про встановлення або зміну способу виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення або його суть.

Судом встановлено, що підставою звернення державного виконавця до суду із даною заявою, слугувала відмова органу опіки і піклування у наданні дозволу на реалізацію арештованого нерухомого майна. При цьому державним виконавцем у своїй заяві в якості іншого способу виконання рішення суду зазначено надання судом дозволу на примусову реалізацію арештованого нерухомого майна.

Суд вважає, що державним виконавцем фактично перед судом ставиться питання не про встановлення або зміну способу порядку чи способу виконання рішення суду, а висловлено клопотання про отримання від суду дозволу на продовження дій з реалізації вищезазначеного нерухомого майна взамін прийнятого з цього питання негативного рішення органу опіки та піклування, який наділений законними повноваженнями на ухвалення таких рішень.

Частиною 4 статті 177 Сімейного кодексу України визначено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Відповідно до частини 10 названої статті Сімейного кодексу України порядок провадження органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, пов'язаної із захистом майнових прав дитини, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 67 Порядку провадження органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, пов'язаної із захистом майнових прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Крім того, відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Норма ст. 63 зазначеного закону передбачає, що звернення стягнення на квартиру фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів або рухомого майна.

При цьому державним виконавцем не надано суду доказів того, чи вживалися ним будь -які заходи для з'ясування наявності в боржника достатніх коштів або рухомого майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порядок і спосіб виконання судового рішення, про який просив державний виконавець, не передбачений ЗУ «Про виконавче провадження» та суперечить вказаним вище законодавчим та нормативним актам держави, за якими право на надання дозволів на розпорядження майном неповнолітньої дитини належить виключно органам опіки і піклування, а не судовим органам та вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення Малиновського райсуду від 17 вересня 2015 року.

Керуючись ст.373 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному державному виконавцю Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у задоволенні заяви про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Повного Товариства Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: А.П.Целух

16.05.16