_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-п/520/192/16
УХВАЛА

про відмову у скасуванні заочного рішення

03.10.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2015 року по цивільній справі № 520/13752/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2016 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд переглянути та скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2015 року по цивільній справі № 520/13752/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, та призначити цивільну справу до розгляду в загальному порядку.

Свої вимоги мотивує тим, що він належним чином не був повідомлений про дату та час розгляду справи, а також зазначає, що він був фактично позбавлений можливості надати суду докази, які мають істотне значення для вирішення цивільного позову по суті.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідною заявою

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

У судове засідання зявився сторони по справі не зявились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

За номером телефону, вказаному відповідачем в поданій заяві, відповідали, що з ОСОБА_1 не знайомі і цей номер телефону йому не належить.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/13752/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2015 року позов ОСОБА_2 - було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, борг за договором позики від 04 травня 2011 року в сумі 3 700 гривень, суму інфляційних збитків від простроченої суми в період 1.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 2 519, 80 гривень, 3 відсотків річних в період з 1.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 397, 75 гривень, проценти за користування грошовими коштами з серпня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 1286, 65 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 гривень.

Згідно довідки адресно-довідкового бюро (а.с. 13) відповідач ОСОБА_1 зареєстрованим/знятим з реєстрації в Одеській області не значиться.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Відповідно до ч. 10 зазначеної статті друкований орган, у якому розміщуються оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 року № 52 "Про порядок визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме", оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання (перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків.

Відповідно до ч. 5 Порядку Кабінет Міністрів України за поданням Державної судової адміністрації України щороку до 1 грудня визначає друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та затверджує перелік друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, у яких розміщуються оголошення про виклик до суду, що підлягає опублікуванню в газеті "Урядовий кур'єр".

Як вбачається з матеріалів справи відповідача ОСОБА_1 було повідомлено через оголошення у пресі, а саме в газеті «Одеські вісті».

Окрім того судові повістки направлялись і за останнім відомим місцем проживання відповідача, а саме АДРЕСА_1, про те поштова кореспонденція поверталась з відміткою «за значеною адресою не проживає».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, нехтуючи своїми правами та обовязками, передбаченими ст. 27 ЦПК України, не з`явився до суду, що дало суду можливість ухвалити заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З вказаного можливо зробити висновок, що поважність причин неявки ОСОБА_1 в судові засідання не доведена, так як і не були надані докази, які мали б істотне значення для вирішення справи.

Вирішуючи вказане питання суд зазначає, що не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що судом не було досліджено оригіналу боргового документу, оскільки оригінал договору позики було оглянуто в судовому засіданні про що було здійснено відмітку на його копії, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що всі матеріали по справі були ретельно досліджені і в судовому засіданні та стосовно них в рішенні суду чітко відображена правова позиція з урахуванням норм матеріального права та наявних у справі документів.

Таким чином, підстав для скасування заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 24.06.2015 року по цивільній справі № 520/13752/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу суд не вбачає, а від так у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити через необґрунтованість та безпідставність.

Згідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 208,209,210,231,232,294 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2015 року по цивільній справі № 520/13752/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Роз`яснити заявникові, що у разі непогодження з висновком суду, він має можливість оскаржити рішення до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Суддя Куриленко О. М.