АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6984/16 Справа № 202/2456/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д. С. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у склададі:

головуючого-судді Макарова М.О.,

суддів-Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі-Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 51000,00 грн., посилаючись на те, що діями відповідачки йому було спричинено матеріальної шкоди, зокрема вона та її співмешканці протягом останніх чотирьох років постійно крали в нього з подвір'я металобрухт, зрізали металеву драбину, металеві двері, хвіртку та інше майно. Протягом всього часу проживання відповідачка та її співмешканці своїми діями завдали йому збитків на суму 51000,00 грн.

Він неодноразово звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про вчинення кримінального правопорушення (крадіжки) та до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області з проханням провести позапланову перевірку про самовільне виконання будівельних робіт, які істотно обмежують можливість розпоряджатися належною йому земельної ділянкою.

За результатами перевірки, проведеної Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне виконання будівельних робіт.

Фактично відповідачем у нього було викрадено: тримачі для труб; гусак для електрики (з кабелем 4 жили); швеллер №12 (4,5 м); кабель підключення до гаражу (4 жили 20 м); 12 підвіконників (40 см на 140см); три тисячі цеглин (б/у); двері (5 шт.); вікна (10 шт.); антену (порвали кабель); азбестові стовпи; арматуру (6=16 мм., 6 шт.); ванну з цегли; драбину; металеву хвіртку (1м на 2,2м); стовпи під виноград (5 шт.); газовий котел АГВ 90,23,2-1-У; циркулярну пилу.

Окрім того, відповідачем було здійснено вирублення зелених насаджень - кущі винограду, зрізано горіх, який зростав на його частині домоволодіння.

Також, 20 липня 2015 р. він отримав відповідь на звернення від 01 липня 2015 року до Індустріального РВ ДМУ, де роз'яснено, що в даному факті вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються в приватному порядку в суді.

Відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає попри його неодноразові звернення, а тому просив задовольнити його позов.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь суддів-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості в цих межах.

З даним висновком судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 проживає у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 У другій частині домоволодіння проживає його сусідка - ОСОБА_4 У взаємовідносинах між сусідами виникла конфліктна ситуація. Позивач звертався до Виконавчого комітету Індустіальної районної у місті Дніпропетровську ради, районного відділу ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області з проханням провести позапланову перевірку про самовільне виконання будівельних робіт.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування матеріальної шкоди, зокрема застосування ст. 1166 ЦК України, позивачем не було надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З аналізу вказаних норм закону витікає, що обов'язковою умовою виникнення зобов'язання відшкодування матеріальної шкоди є вина особи, яка її завдала. Разом з тим, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З наданих до суду першої інстанції доказів не можна встановити факт вчинення з вини відповідача матеріальної шкоди позивачу, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відстуність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги позивача про незаконність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в апеляційній скарзі взагалі не зазначено в чому ж полягає незаконність рішення, а також ці доводи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді