АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 669/1027/15-ц
Провадження № 22-ц/792/79/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Баса О.Г., Матковської Л.О.

секретар Бондар О.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Білогірського районного суду від 23 жовтня 2015 року за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_3 був укладений договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 1030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком його погашення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку» складає між ним та Банком договір. Відповідно до п. 6.5, п. 6.6 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії; у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання зповернення кредиту. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 3588,68 грн., позивач просив на підставі п. 5.2 Умов та правил надання __________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Бараболя Н.С. Провадження № 22-ц/792/79/16

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 19, 27

банківських послуг стягнути на його користь з ОСОБА_3 зазначену заборгованість, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 888,97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 1002,63 грн., заборгованості по комісії та пені - 1050 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 147,08 грн. та судові витрати.

Під час розгляду справи 23 жовтня 2015 року ОСОБА_3 заперечив позов, посилаючись на сплив строків позовної давності.

Рішенням Білогірського районного суду від 23 жовтня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову Банку в повному обсязі. Зазначається про недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність його висновків дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував, що Банк звернувся з вимогою про захист свого порушеного права в межах позовної давності. Відповідач у встановлений договором строк не звернувся до банку з письмовою заявою про припинення дії договору та закриття картрахунку. Укладаючи кредитний договір, між ними було досягнуто згоди, що по закінченню строку його дії, відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, відтак продовжується строк дії кредитного договору. З моменту укладення кредитного договору 17.04.2008 року відповідач не подав письмової заяви про закриття картрахунку. Кредитний договір діяв і Банк здійснив перевипуск позичальнику картки, яка діяла до 30.04.2012 року, наступним пере випуском картки строк договору продовжений до 31.03.2016 року. Судом не в повній мірі дослідженні обставини справи, не витребувані виписки по рахунку відповідача та докази дії картки.

В поданій заяві на адресу апеляційного суду ОСОБА_3 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи, що строк позовної давності до всіх вимог банку сплив.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку ч.8 ст. 76 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 1030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36,00 % річних на суму залишку заборгованості. Станом на 31 липня 2015 року заборгованість за кредитом становила 3588 грн. 68 коп..

Відмовляючи у стягненні суми заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що Банк пред'явив позов до суду після спливу встановленого ст. 257 ЦК України строку, не просив його поновити та поважних причин пропуску не вказав.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

В ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Колегією суддів встановлено, що 17 квітня 2008 року ОСОБА_3 звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про видачу кредиту, шляхом його перерахування на універсальну кредитну картку (а.с. 7). Розглядаючи вказану заяву, зі своєї сторони банк запропонував останньому кредитний ліміт на кредитну картку в розмірі 1030 грн. з базовою процентною ставкою на момент підписання договору 36 % із розрахунку 360 днів у році. Зазначена заява була підписана обома сторонами, ніким не оспорюється.

В Умовах кредитування, підписаними та неоспореними ОСОБА_3, сторони між собою домовились, що пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; розмір базової відсоткової ставки в місяць становить 3,0 %; розмір комісії за несвоєчасне погашення заборгованості становить 1 % від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн.; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 8).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же термін.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено автоматичне продовження Банком строку дії відповідної платіжної картки на новий строк.

Таким чином, сторони досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а звідси продовжується строк дії кредитного договору.

Відповідач не надав суду доказів, що він мав намір припинити цей договір і що він звертався до Банку з письмовою заявою про закриття картрахунку. Таких обставин не встановлено судом.

Надана позичальнику платіжна картка за НОМЕР_2 діяла до 30.04.2010 року, пере випущена зі строком дії до 30.04.2012 року, було продовжено її дію за іншим номером НОМЕР_3 до 31.03.2016 року, що підтверджується даними інформації про картки, наданої банком (а.с. 47,48).

Ці обставини також підтверджуються даними розрахунку заборгованості за договором, наданим банком (а.с.4-6), згідно з якими позичальник користувався платіжною карткою 24.05.2012 року, 17.06.2012 року, 24.06.2012 року, а останній платіж в розмірі 110 грн. був здійснений ним 14.08.2012 року, тобто під час дії нової картки, виданої після квітня 2012 року.

Такі ж відомості викладені у виписці з особового рахунку позичальника, згідно з якими 14 серпня 2012 року ним було здійснено платіж в розмірі 110 грн.

Таким чином термін дії кредитної картки кредитного договору закінчується 31 березня 2016 року, що є кінцевим строком погашення кредиту.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не з'ясував строк дії платіжної картки і помилково прийняв рішення про застосування до цих правовідносин позовної давності.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно наданого позивачем розрахунку, користуючись кредитними коштами, відповідач неодноразово порушував умови кредитного договору, несвоєчасно та не в повному розмірі вносячи щомісячні платежі. У зв'язку з чим станом на 30.07.2015 року унього утворилась заборгованість в сумі 3588, 68 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 888,97 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 1002,63 грн., заборгованості по комісії та пені - 1050 грн..

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3 від 23.10.2015 року, він вважав пропущеним позивачем строк позовної давності, не вказуючи при цьому на повернення кредиту.

Встановлено, що в межах строку позовної давності Банк звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

Що стосується вимог Банку про стягнення штрафу в сумі 500 грн. та в сумі 147,08 грн., то оскільки Умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», підписані відповідачем не визначають його обов'язок щодо їх сплати, то вони задоволенню не підлягають.

Пунктом 4.6 Умов і Правил надання банківських послуг сторони передбачили, що погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості шляхом внесення коштів на картку відповідачем або шляхом договірного списання з любого рахунку позичальника.

Згідно наданої Банком виписки з особового рахунку ОСОБА_3 23 серпня 2015 року автоматично погашено заборгованість за цим кредитом у сумі 1031, 27 грн., однак з цієї виписки не вбачається на яку заборгованість було зараховано вказану суму.

Приймаючи до уваги, що Банк звернувся до суду з даним позовом 21 вересня 2015 року, в апеляційній скарзі підтвердив часткове погашення відповідачем заборгованості 23.08.2015 року, тому з урахуванням цієї обставини, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь Банку 888,97+1002,63+1050,00 = 2941,60 грн.-1031,27= 1910 грн. 33 коп..

У зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Зокрема, враховуючи, що судові витрати банку становлять 2557,80 грн., звертаючись до суду він просив стягнути 3588 грн. 68 коп., а задоволені вимоги становлять 1910 грн. 33коп., до стягнення з відповідача підлягає 1361 грн. 52 коп..

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Білогірського районного суду від 23 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 1910 (одну тисячу дев'ятсот десять) грн. 33 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 квітня 2008 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 1361 (одну тисячу триста шістдесят одну) грн. 52 коп. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ С.А. Карпусь

Суддя /підпис/ О.Г.Бас

Суддя /підпис/ Л.О. Матковська

Згідно оригіналу: суддя апеляйційного суду С.А.Карпусь