Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/772/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 24 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Товянської О.В., Гансецької І.А.,

за участю секретаря: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом Національного авіаційного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року Національний авіаційний університет (надалі НАУ) звернувся до суду із вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що між НАУ та ОСОБА_1 29.10.2012 року укладено угоду № 2429/25.03, згідно якої НАУ взяв на себе зобов»язання забезпечити якісну підготовку останньої згідно з програмою підготовки аспіранта заочної форми навчання за рахунок державного замовлення. Відповідач взяла на себе забов»язання захистити дисертацію в установлений термін підготовки.

За поданням вченої ради Інституту екологічної безпеки наказом ректора № 1419/ст від 19.06.2014 року відповідача відраховано з аспірантури НАУ за невиконання індивідуального плану підготовки без поважних причин з 01.07.2014 року. Оскільки аспірант, який був зарахований до аспірантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання, просив стягнути з відповідача суму 22493,44 грн.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове - про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що було порушено її право на отримання правової допомоги; вона була позбавлена можливості пред»явити зустрічний позов; судом не враховано порушення зобов»язань зі сторони позивача; рішення про її відрахування є нечинним на підставі вимог ст. 57 Конституції України; вона була відрахована у період відпустки по вагітності і пологах; судом не вірно визначено розмір збитків та безпідставно не зменшено вказану суму у зв»язку з тим, що позивач сприяв їх збільшенню.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено що між НАУ та ОСОБА_1 29.10.2012 року укладено угоду № 2429/25.03, згідно якої НАУ взяв на себе зобов»язання забезпечити якісну підготовку останньої згідно з програмою підготовки аспіранта заочної форми навчання за рахунок державного замовлення. Відповідач взяла на себе забов»язання захистити дисертацію в установлений термін підготовки (а.с. 4).

Пунктом 2.8 вказаної угоди передбачалося, що аспірант (докторант) зобов»язаний відшкодувати вартість навчання у разі відрахування з аспірантури або докторантури, в тому числі і за невиконання індивідуального плану роботи.

Як вбачається з витягу з наказу ректора НАУ № 2103/ст від 23.10.2012 року, ОСОБА_1 зарахована до аспірантури (а.с. 5).

Відповідно до витягу з протоколу № 7 від 20 травня 2014 року, ОСОБА_1 відраховано з аспірантури з 01 липня 2014 року як таку, що не пройшла атестацію за перше півріччя 2-го року навчання (а.с. 6).

Наказом ректора Національного авіаційного університету № 1419/ст від 19 червня 2014 року, ОСОБА_1 відраховано з аспірантури з 01 липня 2014 року за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин (а.с. 7).

Згідно довідки НАУ, вартість навчання ОСОБА_1 з 01 листопада 2012 року по 01 липня 2014 року становить 22493.44 грн. (а.с. 8).

У зв»язку з одруженням ОСОБА_1 змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 9, 104-105).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Оскільки умовами договору передбачалося відшкодування вартості навчання у разі відрахування з аспірантури або докторантури за невиконання індивідуального плану роботи, відповідач була відрахована саме з цих підстав, висновок суду першої інстанції про обгрунтованість позову є правильним.

При цьому посилання апелянта на порушення зобов»язань зі сторони позивача та те, що вона була відрахована у період відпустки по вагітності і пологах на правильність рішення не впливає, оскільки на час постановлення судового рішення, наказ про її відрахування був чинним. Відповідність вказаного наказу вимогам закону та наявність порушень умов вказаної угоди позивачем, знаходяться поза межами розгляду даної справи.

Посилання апелянта на те, що рішення про її відрахування є нечинним на підставі вимог ст. 57 Конституції України, є надуманим.

Вказана стаття передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Разом з тим, наказ про відрахування відповідача не є нормативним актом в розуміні цієї норми закону.

Посилання апелянта на невірність визначення розміру збитків спростовується розрахунком позивача, який здійснений на підставі витягів з паспортів відповідних бюджетних програм та відповідає їм.

Апелянтом не надано доказів того, що вона повідомляла НАУ про перебування у відпусці по вагітності і пологах або по догляду за дитиною, зверталася у зв»язку з цими обставинами з заявами про виключення даного періоду із строку навчання, а тому підстав для виключення сум, нарахованих за вказаний період, з загального розміру понесених позивачем витрат, немає.

У відповідності до вимог ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Відрахування аспірантів та докторантів є правом, а не обов»язком навчального закладу і застосовується ним на власний розсуд, в термін, який цей заклад вважає необхідним. Тому вказані дії не можуть вважатися такими, що сприяли збільшенню розміру збитків. За таких обставин, колегія суддів вважає, що для застосуваня положень вказаної норми, немає підстав.

Посилання апелянта на порушення судом її права на отримання правової допомоги не грунтується на матеріалах справи.

Про судові засідання, в тому числі і про те, під час якого було постановлено судове рішення, відповідач була повідомлена належним чином, але своїм правом бути присутньою в судовому засіданні або отримати правову допомогу не скористалася.

Під час судового розгляду, відповідач надала довіреність на представлення в суді її інтересів, проте довірена особа скористувалася своїм правом відмовитися від вчинення дій, які були визначені довіреністю.

Право мати представника не є тотожним із правом на отримання правової допомоги.

Оскільки суд не зобов»язаний забезпечувати правовою допомогою сторони або повідомляти їх про відмову від представництва, вказане твердження апеляційної скарги не може бути взято до уваги.

Щодо позбавлення можливості відповідача пред»явити зустрічний позов, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки бюдь-яких дій для цього нею або її представником вчинено не було.

Крім того, апелянт не позбавлена можливості щодо пред»явлення у встановленому законом порядку будь-якого позову на загальних підставах, поза межами розгляду даної справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді