Провадження № 2/712/244/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного Акціонерного товариства «Старокиївський банк», Публічного Акціонерного товариства «Сингаївський комбінат хлібопродуктів» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Публічного Акціонерного товариства «Старокиївський банк», Публічного Акціонерного товариства «Сингаївський комбінат хлібопродуктів» про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що 26.12.2008 року між акціонерним банком «Старокиївський банк» та відкритим акціонерним товариством «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» (на даний час) Публічне акціонерне товариство «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів») було укладено кредитний договір № 42-В.

Згідно умов договору банк надає позичальнику кредит в сумі 981882 доларів США терміном з 26.12.2008 року до 26.01.2009 року.

Вважає, що вказаний договір є оспорюваним та має бути визнаний судом недійсним з наступних підстав: вона являється офіційною дружиною ОСОБА_3, що володіє 1887086 акцій Публічного акціонерного товариства «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» (46,5442% від статутного фонду).

03.09.1976 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

Враховуючи те, що акції ПАТ «Сигнаївський КХП» були придбані за спільні кошти подружжя, то вони також являються спільною сумісною власністю їх подружжя.

З вказаного слідує, що вона являється співвласницею 1887086 акцій Товариства та має право на участь в управлінні Товариства, отримання певної частки прибутку (дивідендів) цієї організації та активів у разі її ліквідації відповідно до закону, а також інші правочинності, передбачені законом та статутними документами.

Вона нещодавно дізналася про те, що між ПАТ «Старокиївський банк» та ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» було укладено кредитний договір № 42-В від 26.12.2008 року на суму 981882 доларів США. Згоди на укладення вказаного договору вона не надавала, про його укладення не знала.

Просить суд визнати кредитний договір № 42-В від 26.12.2008 року укладений між ПАТ «Старокиївський банк» та Пат «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» недійсним.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник ПАТ «Старокиївський банк» в судове засідання не зявився, на попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позов ОСОБА_1 є безпідставним і таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Представник ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 26 грудня 2008 року між Акціонерним банком «Старокиївський банк» та Відкритим акціонерним товариством «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» був укладений кредитний договір № 42-В.

Відповідно до п. 2.1 договору банк надає позичальнику кредит в сумі 981882 долара США терміном з 26 грудня 2008 року по 26 січня 2009 року з виплатою 18% річних за користування кредитом.

В своїй позовній заяві позивач стверджує, що вона являється офіційною дружиною ОСОБА_2, який володіє 1887086 акціями Публічного акціонерного товариства «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» (46,5442 %). Акції ПАТ «Сигнаївський КХП» були придбані за спільні кошти подружжя, то вони являються спільною сумісною власністю їх подружжя, а тому вона являється співвласницею 1887086 акцій Товариства та має право на участь в управлінні Товариства, отримання певної частки прибутку (дивідендів) цієї організації та активів у разі її ліквідації відповідно до закону, а також інші правочинності, передбачені законом та статутними документами. Однак дане твердження позивача є хибним, а позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

З наданих суду копії паспортів, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 1976 року, який зареєстрований відділом ЗАГСу м. Дніпропетровськ.

В судовому засіданні позивачем не надано доказів та не підтверджено документально, що її чоловік ОСОБА_2 володіє 1887086 акціями Публічного акціонерного товариства «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» (46,5442 %).

Якщо навіть ОСОБА_2 є власником частини акцій ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», то ніяких прав позивача при укладанні кредитного договору ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» від 26.12.2008 року не порушено.

Позивачка стверджує про те, що відповідно до вимог Сімейного кодексу України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Однак, дане твердження ніким не оспорюється і не має ніякого стосунку до кредиту, отриманого юридичною особою. Ніхто не посягає на акції, як на предмет власності її чоловіка або безпосередньо права співвласності самої позивачки.

Отримання кредиту юридичною особою для здійснення своєї статутної діяльності жодним чином не порушує прав власника цієї юридичної особи.

Згідно вимог Закону України «Про господарські товариства» (в редакції станом на грудень 2008 року, коли укладався оспорюваний договір), Закону України «Про акціонерні товариства», акції підтверджують право певної особи на частку у статутному капіталі з відповідними правами як учасника цього товариства. Після створення акціонерного товариства його учасники визначають порядок та спосіб, за яким вони беруть участь в управлінні цим товариством. Зокрема, для ведення господарської діяльності у товаристві утворюються або обираються відповідні органи. Порядок діяльності товариства з відповідним розподілом повноважень передбачається Статутом цього товариства.

Статтею 51 ЗУ «Про акціонерні товариства» (у редакції станом на грудень 2008 року) визначено наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу».

У грудні 2008 році до ПАТ «Старокиївський банк» звернулось ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» з проханням надати кредит у розмірі 981882 долара США для здійснення своєї статутної діяльності.

Банком було розглянуто дане прохання та прийнято рішення про надання кредиту.

Згідно Статуту ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», яке на той момент було Відкритим акціонерним товариством, укладання угоди на отримання кредиту на таку суму можливе за рішенням про надання такого дозволу Наглядовою радою товариства ( підпункт «д» пункту 9.5.2 частини 9.5 статті 9 Статуту товариства).

Надання згоди товариству на отримання кредиту у ПАТ «Старокиївський банк» в сумі 981882 долара США підтверджується відповідним Протоколом засідання Наглядової ради ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» від 26.12.2008 року. В якому зазначено, що на засіданні Наглядової ради ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» від 26.12.08 року було розглянуто два питання щодо отримання кредиту товариством у ПАТ «Старокиївський банк» та питання надання відповідних повноважень директору ОСОБА_5 на підписання необхідних документів для отримання кредиту. Членами Наглядової ради одностайно було прийнято рішення про отримання вище вказаного кредиту з правом підписання необхідних документів директором ОСОБА_5

Після укладання кредитного договору банком були перераховані кошти на відповідний рахунок ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів».

Надані банком кошти ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» безперешкодно використало для здійснення своєї статутної діяльності.

Маючи фінансові труднощі щодо погашення отриманого кредиту і відсотків за користування кредиту, ПАТ (ВАТ) «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» неодноразово зверталось до ПАТ «Старокиївський банк» з проханням продовжити строк користування кредитом. Банк йшов назустріч і таким чином укладались додаткові угоди до кредитного договору від 26.12.08 року, на укладення яких також надавались згоди Наглядовою радою товариства, які приєднані до матеріалів даної справи.

Таким чином, при вирішенні питання отримання кредиту ПАТ (ВАТ) «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» та його пролонгації було дотримано процедури та порядку, передбаченого чинним законодавством України та Статутом ПАТ (ВАТ) «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів».

Ніякої згоди на отримання кредиту ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» у 2008 році ні відповідно до законодавства, ні статутом не передбачено.

Крім того, протягом строку дії кредитного договору від 26.12.208 року ПАТ (ВАТ) «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» обслуговувався кредит і частково сплачувались відсотки за його користування, що підтверджують дійсність укладеного кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач не надала доказів, які б підтверджували недодержання на момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, передбаченими ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пунктом 7 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК.

Посилання позивача на рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України від 19 вересня 2012 року суд не може взяти до уваги, оскільки даним рішенням офіційно розтлумачено звернення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України щодо статутного капіталу та майна приватного підприємства що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а в даному випадку ВАТ (ПАТ) «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» (на момент укладення кредитного договору) - організаційно-правова форма товариства, акції якого можуть вільно розповсюджуватись шляхом підписки або купівлі-продажу на біржі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 212, 214-215, 218, 261 ЦПК України, ст.ст. 15, 203, 215, 216 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного Акціонерного товариства «Старокиївський банк», Публічного Акціонерного товариства «Сингаївський комбінат хлібопродуктів» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: