У Х В А Л А

14 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2014 року, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 4 лютого 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного то товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») заборгованість за кредитним договором в сумі 405001 грн 34 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 4 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 405001 грн 34 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2014 року в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 4 лютого 2015 року залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2014 року, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 4 лютого 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року й ухвалення нового судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини першої статті 559 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень заявники посилається на постанову Вищого господарського суду України від 1 вересня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову і відмову в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодились і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що оскільки ОСОБА_4 належним чином не виконував умови кредитного договору, то з нього та з кожного з поручителів солідарно підлягала стягненню заборгованість по сплаті кредиту. Підстави для визнання поруки припиненою були відсутні, оскільки при укладенні договору поруки та додаткового договору до нього поручителі були повідомлені щодо плаваючої процентної ставки та можливої її зміни на майбутнє та про збільшення розміру боргових зобов'язань, а також про забезпечення збільшених боргових зобов'язань порукою в повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів.

У постанові Вищого господарського суду України від 1 вересня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що між сторонами кредитного договору укладено договір №4 про внесення змін до кредитного договору, яким останні виклали пункт 1.4 кредитного договору в новій редакції, залишивши без змін перелік відкладальних обставин за кредитним договором та зазначивши, що позичальник отримав від кредитора кредит в рамках субліміту-2 у сумі 43033526,01 доларів США та здійснив погашення частини такого кредиту в рамках субліміту-2 в сумі 10250000 доларів США, та встановили новий графік погашення заборгованості за кредитом та інших платежів за кредитним договором. Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідний додатковий договір до договору поруки із зміненими графіками погашення кредиту сторонами договору поруки не укладався.

Отже, правовий висновок суду касаційної інстанції, викладений у постанові від 1 вересня 2015 року, та правовий висновок, викладений в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Порівняння змісту вказаного для прикладу судового рішення зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання поруки припиненою за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2014 року, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 4 лютого 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Я.М. Романюк