Справа № 359/9748/15-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/616/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 47 19.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Антоненко В.І., Лащенка В.Д.

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 третя особа Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" про визнання квартири об'єктом спільної сумісної власності про визнання права власності на частку в квартирі, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" про визнання права власності на квартиру , -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 24 липня 2001 року до 29 листопада 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 23 лютого 2007 року за договором купівлі-продажу ними придбано квартиру АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 відмовляється добровільно поділити квартиру.

Просив визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності та визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку в квартирі.

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 23 лютого 2007 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №1. За цим договором АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 37300 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що спірна квартира була придбана за особисті грошові кошти відповідача.

Просила суд відмовити у задоволенні первісного позову та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

В порядку поділу спільної сумісної власності визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1.

В порядку поділу спільної сумісної власності визнано за ОСОБА_2 право власності на іншу 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким зустрічний задовольнити в повному обсязі а в задоволенні первісного позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що спірна квартира була придбана в період шлюбу але за її особисті кошти тому не може вважатись об'єктом спільної сумісної власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами

Судом встановлено, що з 24 липня 2001 року по 29 листопада 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7,10).

23 лютого 2007 року ОСОБА_2 уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту №01 (а.с.53-58), за яким АКІБ «Укр-Сиббанк» зобов'язався надати відповідачу кредит в розмірі 37300 доларів США для купівлі квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 зобов'язалась щомісячно до 23 лютого 2028 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним.

23 лютого 2007 року ОСОБА_3 уклав з АКІБ «УкрСиббанк» договір поруки №98020 за яким відповідач зобов'язався відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» за не виконання ОСОБА_2 договору про надання споживчого кредиту.

23 лютого 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» надав відповідачу кредит в розмірі 37300 доларів США. Ця обставина підтверджується копією виписки про рух грошових коштів по рахунку (а.с.90).

Того ж дня ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу квартири (а.с.9, 104), за яким вона придбала квартиру АДРЕСА_1.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що договір про надання споживчого кредиту та договір купівлі-продажу квартири укладались в період шлюбу та в інтересах сім'ї сторін.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступних підстав:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини.

Відповідно до вимог ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

У результаті придбання подружжям квартири в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина а не тільки той із подружжя хто підписав кредитний договір.

Відповідачем не доведено, що спірне майно придбане нею за особисті кошти та не в інтересах сім»ї.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана відповідна оцінка. На правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 174, 205, 307, 308, 310, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськорайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: