Справа № 2-2574/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів шкоду 10 954,40 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 21 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов'язався повернути грошові кошти в сумі 45 500 доларів США в строк до 30 вересня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 21 серпня 2014 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав в іпотеку ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0559 га та садовий будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором позики не виконав, грошові кошти позивачу не повернув в передбачений договором строк.

ОСОБА_4 з метою збереження та догляду переданого в іпотеку нерухомого майна 08.05.2015 року надав позивачу довіреність, на підставі якої ОСОБА_1 за власні кошти уклав договір охорони № 5260 з охоронною фірмою ТОВ «Венбест-Охорона» садового будинку АДРЕСА_1 та встановив охоронну систему вартістю 7 874,40 грн.

20 червня 2015 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приїхали до садового будинку АДРЕСА_1, зірвали замки, проникли до приміщення та повністю зруйнували охоронну систему. Після прибуття на місце події позивача, ОСОБА_3 вдарив його в обличчя та зламав окуляри. Зазначені обставини підтверджуються висновком по матеріалам перевірки від 27.06.2015 року, складеним дільничним інспектором СДІМ Васильківського МВ ГУ МВС України.

Своїми діями відповідачі завдали позивачу збитків на загальну суму 10 954,40 грн., які просить стягнути з них.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти позову заперечувала та в задоволенні позову просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, врахувавши думку представника позивача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов'язався повернути грошові кошти в сумі 45 500 доларів США в строк до 30 вересня 2014 року (а.с. 11).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 21 серпня 2014 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав в іпотеку ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0559 га та садовий будинок АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 8-9).

Право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку та Свідоцтвом про право власності на садовий будинок (а.с. а.с. 12-13).

ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором позики не виконав, грошові кошти позивачу не повернув в передбачений договором строк, у зв'язку з чим приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. вчинено 24 жовтня 2014 року виконавчий напис (а.с. 10).

ОСОБА_4 з метою збереження та догляду переданого в іпотеку нерухомого майна 08 травня 2015 року надав позивачу ОСОБА_1 довіреність (а.с. 25).

Як зазначає позивач, він за власні кошти 04 червня 2015 року уклав договір охорони № 5260 з охоронною фірмою ТОВ «Венбест-Охорона» садового будинку АДРЕСА_1 та встановив охоронну систему вартістю 7 874,40 грн.

20 червня 2015 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приїхали до садового будинку АДРЕСА_1, зірвали замки, проникли до приміщення та повністю зруйнували охоронну систему. Після прибуття на місце події позивача, ОСОБА_3 вдарив його в обличчя та зламав окуляри.

Зазначені обставини підтверджуються висновком по матеріалам перевірки від 27 червня 2015 року, складеним дільничним інспектором СДІМ Васильківського МВ ГУ МВС України (а.с. 26).

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування завданої шкоди у сумі 9 674,40 грн., яка складається з: вартості виведених з ладу охоронних пристроїв - 7 874,40 грн., вартість встановлення сигналізації - 1 000,00 грн., вартість зламаного замка - 800,00 грн.

Також, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 вартість окулярів у розмірі 1 280,00 грн., які ним були пошкоджені.

На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивач надав товарний чек № 18/1 від 18 червня 2015 року, згідно якого вартість заміни замків складає 800,00 грн., фіскальний чек від 24 червня 2015 року, згідно якого вартість окулярів складає 1 280,00 грн. (а.с. 24).

Згідно комерційної пропозиції вартість на монтажні роботи охоронно-тривожної сигналізації становить 7 874,40 грн. та 1 000,00 грн. (а.с. 22-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Солідарна відповідальність за загальним правилом виникає тільки у випадках, прямо передбачених законом або договором (ст. 541 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Судом встановлено, що спільними діями відповідачів було заподіяно шкоду майну позивачу, а саме встановленому ним замку та окулярам.

Зазначені обставини відповідачами не спростовано.

Згідно з даними чеків вартість замка та його встановлення - 800,00 грн., вартість окулярів - 1280,00 грн.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача потрібно стягнути суму заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 2 080,00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення вартості виведених з ладу охоронних пристроїв у розмірі 7 874,40 грн. та вартості встановлення сигналізації у розмірі 1 000,00 грн., то вони не підлягають задоволенню,оскільки є необґрунтованими та не підтвердженими доказами.

При цьому позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що саме ним було сплачено вартість монтажних робіт по встановленню охоронно-тривожної сигналізації.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 541, 1166, 1190 ЦК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст. 10, 11, 27, 30, 31, 57-60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 080 (дві тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути частково, в рівних долях з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн