Справа № 353/102/16-ц
Провадження № 2/353/100/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

за участю: cекретаря - Бойко В.Я.

представників позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та адвоката Явдошак-Золотарчук О.О.

представника Органу опіки та піклування Тлумацької РДА - Шкварок І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Тлумацької РДА про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно їхньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 25.08.1998 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, з яким проживала разом у своїх батьків в АДРЕСА_2, а з 2005 року проживали АДРЕСА_1. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2011 року шлюб між ними розірвано. З часу розірвання шлюбу чоловік проживав разом з батьками по АДРЕСА_3, де і зареєстрований по сьогоднішній день За час перебування у шлюбі у них народилася дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 За рішенням суду місце проживання доньки, після розлучення, визначено по місцю її проживання за адресою: АДРЕСА_1. Вона була вимушена виїхати на роботу за межі держави (Італія), оскільки відповідач матеріально не допомагає позивачці утримувати доньку ОСОБА_6, з часу розірвання шлюбу участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про дитину, її фізичний, духовний та моральний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, тобто їй забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачкою та дитиною панують доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Донька ОСОБА_6 часто хворіє як застудними захворюваннями, так і іншими, знаходиться на обліку у кардіолога та невролога. Для лікування та профілактики захворювань, їй необхідне періодичне перебування на морі.

Для оздоровлення дитини на морі за кордоном вона змушена була звернутися в суд з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої доньки за межі кордону України без згоди батька. У 2011 році Тлумацьким РВ УМВС України в Івано-Франківській області відносно відповідача ОСОБА_5 була порушена кримінальна справа за ознаками ч. 2, ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 191 КК України. Однак, як їй стало відомо, відповідач виїхав за межі держави і з 09.12.2011 року його було оголошено в міжнародний розшук. З цього часу, місце перебування колишнього чоловіка їй невідоме. Жодних зв'язків з нею та дочкою ОСОБА_5 не підтримує, по місцю прописки не проживає.

Оскільки відповідач на сьогоднішній день знаходиться в міжнародному розшуку, місце перебування його невідоме, жодних зв'язків з ним немає, хоч як їй стало відомо в телефонному режимі спілкується з друзями, а тому, враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє свого батьківського піклування щодо дитини, позивачка просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та адвокат Явдошак-Золотарчук О.О. позов підтримали, з підстав зазначених в ньому, та просили позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказали, що відповідач більше чотирьох років взагалі не з'являвся, дитину не провідував, жодної допомоги на її утримання не надавав. До 2012 року позивачка ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою проживали у АДРЕСА_1, однак згодом переїхали в АДРЕСА_2 до батьків позивачки. Причиною стало те, що ОСОБА_5 був директором ТзОВ «Азимут», виготовляв технічну документацію на землю, назичив у людей велику кількість грошей, через що позивачці ОСОБА_1 постійно погрожували як по телефону, так і приїжджали додому, вибивали вікна.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України через поміщення оголошення про виклик до суду в засобах масової інформації, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА Шкварок І.В. заперечила проти задоволення позову, з підстав зазначених в позовні заяві. Вказала, що ОСОБА_5 недоцільно позбавляти батьківських прав, оскільки в нього склалися тяжкі життєві обставини. Однак ствердила, що проведеною перевіркою встановлено, що відповідач ОСОБА_5 участі у вихованні та утриманні неповнолітньої дочки ОСОБА_6 не приймає.

Свідки ОСОБА_9, яка є подругою позивачки, та ОСОБА_10, яка проживає по сусідству з позивачкою та її неповнолітньою донькою в АДРЕСА_2, повідомили, що з 2012 року позивачка ОСОБА_1 разом з дочкою через постійні погрози переїхала на тимчасове проживання в АДРЕСА_2. З цього часу відповідач дитину не провідував, її життям та вихованням не займався, жодної матеріальної допомоги не надавав, не телефонував. Місце його перебування невідоме.

Допитана в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_6 показала, що останній раз бачила батька восени 2011 року. З цього часу він жодного разу до неї не телефонував, коштів або подарунків не передавав, через соціальні мережі не зв'язувався, хоча має свою існуючу інтернет-сторінку. Не заперечує, щоб батька позбавили батьківських прав відносно неї. Також зазначила, що родичі по батьковій лінії теж її не провідують, коштів на її утримання ні від себе, ні від батька не надають і оскільки грошей на проживання не вистачало, мама була змушена поїхати на заробітки в Італію.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В свою чергу статтею 14 зазначеного Закону зазначається, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналогічні норми містить і стаття 9 Конвенції ООН про права дитини: «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини».

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_5 (відповідач) перебували у зареєстрваному шлюбі з 25.08.1998 року. За час перебування у шлюбі у них народилася ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 013.05.2011 року шлюб між ними розірвано, місцем проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено місце проживання її матері (а.с. 5).

Згідно будинкової книги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Громадянин ОСОБА_5 за даною адресою не зареєстрований і не проживає, що підтверджується актом підтвердження місця проживання від 25.01.2016 року (а.с. 9).

Відповідно до інформацій НВК «Тлумацька гімназія», у якій навчається у 5А (9) класі ОСОБА_6, дівчина старанна у навчанні, вихована, акуратна. Проживає із мамою і бабусею. Батько ОСОБА_5 батьківські збори не відвідує, вихованням дочки не займається (а.с. 65).

ОСОБА_6 знаходиться на обліку у кардіолога та невролога з приводу вегето-судинної дисфукції по кардіальному типу, синусової тахікардії, лікується амбулаторно та стаціонарно, що підтверджується повідомленням Тлумацької ЦРЛ №77 від 01.02.2016 року (а.с. 11).

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 року надано дозвіл на тимчасовий виїзд та виготовлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі державного кордону України до Ітолії разом з матір'ю ОСОБА_1 у період з 29.05.2015 року по 31.08.2015 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_5 В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з'являвся. В ході розгляну даної цивільної справи органом опіки та піклування Тлумацької РДА було надано висновок №268/01-18/04 від 17.04.2015 року, яким було встановлено, що батько дитини ОСОБА_5 на допомагає утримувати доньку, не бере участі у вихованні, навчанні, фізичному та духовному розвитку та не забезпечує необхідного догляду та лікування дитини (а.с. 6-8).

Громадянин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований АДРЕСА_3, що підтверджується адресною довідкою Тлумацького РС УДМС в Івано-Франківській області № 24/74 від 06.02.2016 року (а.с. 24), однак за даною адресою фактично не проживає, особистих речей та речей повсякденного використання не має. Місце перебування ОСОБА_5 невідоме, що підтверджується актом підтвердження місця проживання від 25.01.2016 року (а.с. 10).

Відповідно до довідки Тлумацького відділення поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області №865 від 16.02.2016 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, з 09.12.2011 року перебуває в міжнародному розшуку і місце його перебування невідоме (а.с. 51).

Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України.

Згідно висновку № 216/01-18/02 від 01.03.2016 року органу опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2, разом з бабусею та дідусем. У будинку створені належні умови для проживання, навчання та виховання дитини. Мати дитини на даний час перебуває закордоном. Комісією вислухано думку дитини ОСОБА_6, та встановлено, що вона чітко не може визначитись чи хоче, щоб батька позбавили батьківських прав, повідомила, що мама це робить заради можливості вільного перетину кордону України без згоди батька. Батько дитини на засіданні комісії не з'явився, оскільки перебуває за межами України. Комісія вважає, що у зв'язку з складними життєвими обставинами батько не має можливості належним чином виконувати батьківські обов'язки. Враховуючи вищенаведене, те, що основою порушення даного питання є реалізація права дитини на свободу пересування, орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області, вважає недоцільним позбавити ОСОБА_5 (відповідача) батьківських прав щодо його неповлітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 54).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач маючи можливість утримувати і займатися вихованням дитини, свої бажання не проявляє, не цікавиться дитиною, не приймає участі у її вихованні, протягом останніх років не навідував, не надавав і не надає на сьогоднішній день жодної матеріальної допомоги на прожиття дитини, яка знаходиться на повному утриманні матері ОСОБА_1 Будь-яких належних та допустимих доказів щодо надання відповідачем грошових коштів на утримання неповнолітньої дитини суду не представлено, доказів того, що відповідач ОСОБА_5 став на шлях виправлення та вчиняв дії, які свідчать про його бажання спілкуватися з дочкою та займатися її вихованням суду не надано. Відповідач жодного разу особисто не з'явився до органу опіки і піклування та суду.

За таких обставин, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області № 216/01-18/02 від 01.03.2016 року, оскільки він суперечить правам та інтересам неповнолітньої ОСОБА_6 і фактичним обставинам справи, є необгрутованим, не містить посилання на підстави та належні докази, в зв'язку з якими комісія прийшла до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав. Отже, при прийнятті висновку органом опіки і піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області недостатньо вивчена ситуація та не повністю досліджені обставини, які стали приводом для розгляду даної справи судом.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 (відповідач) за станом свого психічного здоров'я усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, а також мав юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Він був зобов'язаний брати участь у вихованні дитини і мав право на особисте спілкування з нею. Проте ОСОБА_5 (відповідач) таким правом не скористався, самоусунувшись від нього, залишивши дитину без свого піклування та не бажаючи і на сьогоднішній день займатись її утриманням та вихованням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 (відповідач) умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, нездатний забезпечити їй нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав.

При такому вирішенні спору судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивачки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 19, 151, 163, 164, 166, 169, 180 Сімейного кодексу України, п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини, ч. 2 ст. 11, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованого АДРЕСА_3, батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка фактично проживає АДРЕСА_2 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тлумацький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча У.Ю. Луковкіна