Справа № 546/367/16-ц
Номер провадження 2/546/236/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Горулька О.М.

при секретарі - Гудзенко С.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому з урахуванням внесених змін просить стягти з відповідача на його користь не покриту страховим відшкодуванням матеріальну шкоду в розмірі 8282,60 грн., заподіяну йому внаслідок ДТП, що мало місце 25 грудня 2015 року, та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 грудня 2015 року близько 18:30 год. в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, був технічно пошкоджений. Винним у ДТП є відповідач ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта». Нові деталі до автомобіля взамін пошкоджених при ДТП він придбав у ФОП ОСОБА_4, витративши на це 9606 грн. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, виконаних ФОП ОСОБА_5, становила 5300 грн. Завдану йому моральну шкоду обгрунтовує пережитим в результаті ДТП стресом, порушенням звичного способу життя, хвилюванням з приводу необхідності ремонту автомобіля, труднощами у поверненні позик, взятих на ремонт автомобіля.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити і суду пояснив, що 25 грудня 2015 року близько 18:30 год. в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний йому автомобіль Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 був технічно ушкоджений. Після дорожньо-транспортної пригоди він викликав працівників ДАІ, які оформили необхідні матеріали, та повідомив про страховий випадок страхову компанію. Працівники страхової компанії оформили документи, експерт встановив розмір завданої йому ДТП матеріальної шкоди, після чого представники страхової компанії дозволили йому ремонтувати автомобіль та пообіцяли виплатити страхове відшкодування. Винним у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди був визнаний відповідач. У березні 2016 року від страхової компанії він отримав страхове відшкодування у розмірі 6622,40 грн. Крім того, відповідач виплатив йому передбачену договором про страхування франшизу у розмірі 510 грн. Після цього відповідач відмовився виплатити йому різницю між розміром страхового відшкодування та фактично понесеними ним витратами, повязаними з ремонтом автомобіля. Деталі до автомобіля для заміни пошкоджених він придбавав у фізичної особи-підприємця, ремонт автомобіля також здійснювала фізична особа-підприємець, оскільки це дешевше, ніж у офіційних дилерів автомобільної компанії. Моральну шкоду пояснив тим, що до зазначеної вище ДТП він займався реалізацією в м. Полтаві молока від корів, яких тримає у своєму підсобному господарстві, і на протязі тривалості ремонту автомобіля не міг цим займатися та не отримував відповідного прибутку, крім того, був змушений неодноразово наймати автотранспорт для поїздок до лікарів своєї дочки, яка приїхала до нього на канікули із-за кордону, де навчається, та організовувати доставку свого автомобіля на огляд та ремонт. За приблизним підрахунком розмір цієї неотриманої вигоди та витрат становить близько 5000 грн., яку він і зазначив як моральну шкоду. Відремонтованим він одержав свій автомобіль 10-15 січня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, позовні вимоги в частині відшкодування завданої позивачеві пошкодженням автомобіля матеріальної шкоди не визнав, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав у розмірі 500 грн., і суду пояснив, що дійсно 25 грудня 2015 року близько 18:30 год. в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області сталася зазначена вище дорожньо-транспортна пригода. У страховій компанії «Оранта» йому повідомили, що фізичний знос належного позивачеві автомобіля становить 43% і позивачеві виплатили страхове відшкодування у розмірі близько 6000 грн. Він особисто виплатив позивачеві франшизу у розмірі 510 грн. Вважає страхове відшкодування позивачеві достатнім. За яку суму фактично позивач відремонтував свій автомобіль, його не цікавило.

Представник третьої особи - ПАТ НАСК «Оранта» ОСОБА_3 вважає позовні вимоги в частині відшкодування позивачеві матеріальної шкоди такими, що задоволенню не підлягають, в частині відшкодування моральної шкоди такими, що підлягають задоволенню у розмірі, визнаному відповідачем, і суду пояснив, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта». Після ДТП відповідач повідомив страхову компанію про страховий випадок, а позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Страховим комісаром було проведено огляд автомобіля, належного позивачеві, з урахуванням терміну експлуатації автомобіля було встановлено коефіцієнт його фізичного зносу, який становив 0,42, та визначено розмір збитків, завданих позивачеві, які полягають у вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля, та з урахуванням фізичного зносу автомобіля становлять 7132,30 грн. За відрахуванням передбаченої договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності франшизи у розмірі 510 грн. позивачеві у березні 2016 року було виплачено страхове відшкодування в сумі 6622,30 грн. Вважає, що позивач не має права вимагати відшкодування вартості нових деталей до автомобіля та на свій ризик відремонтував автомобіль у фізичних осіб, а не у офіційного представника компанії-виробника автомобілів.

Судом встановлено, що 25 грудня 2015 року близько 18 год. 30 хв. в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний знак А НОМЕР_2, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_1, що підтверджується копією постанови судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року (а.с. 18). Цією ж постановою відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова судді не змінена, не скасована і набрала законної сили.

Згідно ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 14) автомобіль Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить позивачеві ОСОБА_1

Згідно ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 75) автомобіль ВАЗ-2106, реєстраційний знак А НОМЕР_2, належить відповідачеві ОСОБА_2

Із доданої до позовної заяви копії протоколу огляду транспортного засобу від 28.12.2015 року, складеного аварійним комісаром ОСОБА_6 (а.с. 19), вбачається, що в результаті зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди належний позивачеві автомобіль Dacia Logan отримав технічні пошкодження правої передньої фари, передньої частини кузова та радіатора.

Із наданої представником третьої особи копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 71) вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2, як власника автомобіля ВАЗ-2106, реєстраційний знак А НОМЕР_2, була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта».

Згідно копії ремонтної калькуляції № НОМЕР_3 від 20.01.2016 року загальна сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт з урахуванням вартості запасних частин та вартості ремонтних робіт по відновленню належного позивачеві автомобіля становить 9047,94 грн (а.с. 81-83).

В результаті автотоварознавчого дослідження, проведеного ТОВ «Гарант АСІСТАНС» (а.с. 86-91), матеріальні збитки, завдані позивачеві ОСОБА_1 пошкодженням належного йому автомобіля Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, становлять 7132,39 грн.

09 березня 2016 року страховою компанією «Оранта» було здійснено розрахунок страхового відшкодування ОСОБА_1, розмір якого становить 6622,40 грн (а.с. 21).

24 березня 2016 року дану суму було перераховано позивачеві, що підтверджується копією відомості виплат страхового відшкодування (а.с. 99) та визнається позивачем і представником третьої особи.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем ОСОБА_1 встановлена вище сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт по відновленню його автомобіля та розмір визначеного страховиком страхового відшкодування не оскаржувалися.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем до позовної заяви додані товарний чек № 11 від 04.01.2016 року, виданий ФОП ОСОБА_4 не зазначеній в ньому особі на деталі до автомобіля на загальну суму 9606 грн. та рахунок № 1 від 12.01.2016 року, виданий ФОП ОСОБА_5 позивачеві ОСОБА_1 за виконані роботи по ремонту автомобіля на суму 5300 грн (а.с. 24,25).

Із цих документів вбачається, що вартість деталей до автомобіля та вартість ремонтних робіт, зазначених в ній, не відповідає вартості деталей та вартості ремонтних робіт, визначених у вказаній вище ремонтній калькуляції, складеній відповідно до саме тієї марки та базової моделі автомобіля, до яких відноситься автомобіль потерпілого.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідач ОСОБА_2 на правовій підставі володів джерелом підвищеної небезпеки автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний знак А НОМЕР_2, а тому за наявності його вини на нього покладається обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної цим джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вирішуючи питання про наявність законних підстав для задоволення позову в частині відшкодування різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром заподіяної позивачеві матеріальної шкоди, суд зазначає, що єдиним наданим суду доказом фактичного розміру заподіяної потерпілому пошкодженням автомобіля НОМЕР_4 від 20.01.2016 року і приходить до висновку, що фактичним розміром цієї шкоди є визначена у цій калькуляції вартість ремонтно-відновлювальних робіт з урахуванням вартості запасних частин та вартості ремонтних робіт у загальному розмірі 9047,94 грн.

Таким чином, різниця між виплаченим позивачеві страховиком страховим відшкодуванням та фактичним розміром завданої йому матеріальної шкоди, та яка підлягає стягненню з відповідача, становить:

9047,94 - 6622,40 = 2425,54 грн.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо безпідставності позовних вимог про відшкодування шкоди, яка перевищує розмір виплаченого позивачеві страхового відшкодування, та посилання представника третьої особи на діюче законодавство та судову практику на фактичне підтвердження цих заперечень та факту належного виконання страховиком своїх договірних зобовязань, оскільки це законодавство та судова практика стосується саме договірних зобовязань страховика неналежність виконання яких ніким не оспорюється.

Як зазначено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.01.20016 року у справі № 6-2808цс15, завдання потерпілому шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Щодо позовних вимог про відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, суд виходить з положень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями), в пункті 5 якого зазначено: «Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача

та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює

заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Стаття 1187 ЦК України та Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють дані правовідносини, не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі завдання джерелом підвищеної небезпеки шкоди лише у вигляді пошкодження транспортного засобу.

Крім того, як пояснив в судовому засіданні сам позивач, завдана йому шкода, яку він визначив як моральну, полягає у неодержанні ним частки доходу від реалізації виробленої в підсобному господарстві продукції та додаткових транспортних витратах, а також не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх моральних втрат.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову в цій частині і не приймає часткове визнання відповідачем цих позовних вимог з огляду невідповідності їх закону.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-214 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 1187, 1194 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд ,-

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, різницю між фактичним розміром завданої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25 грудня 2015 року близько 18 год. 30 хв. в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, у розмірі 2425 (дві тисячі чотириста двадцять пять) грн. 54 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягти з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий :