У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 04 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №0501/0808/71-169, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 75 000 доларів США. У цей же день між банком, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладені окремі договори поруки № 0501/0808/71-169-Р-1 та № 0501/0808/71-169-Р-2 відповідно.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор плюс») укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив ТОВ «ФК «Вектор плюс» своє право вимоги за вказаним кредитним договором та за договорами забезпечення виконання зобов'язання. У подальшому ТОВ «ФК «Вектор плюс» відступив право вимоги на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», згідно з укладеним договором факторингу від 28 листопада 2012 року.

Відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 02 червня 2015 року становила 164 488,14 доларів США (за курсом НБУ - 3 468 214 грн), що складалася з:

− 73 478,05 доларів США, що за курсом НБУ становило 1 549 276 грн 45 коп. - заборгованість за кредитом;

− 49 331,71 доларів США, що за курсом НБУ становило 1 040 153 грн 58 коп. − заборгованість за процентами;

− 41 678,38 доларів США, що за курсом НБУ становило 878 783 грн 97 коп. - пеня, які позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 0501/0808/71-169 у розмірі 2 689 430 грн 03 коп., з якої: 1 549 276 грн 45 коп. - основна заборгованість; 1 040 153 грн 58 коп. - відсотки; 100 тис. грн - пеня. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2015 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості у розмірі 82 827,20 доларів США та 91 515 грн 14 коп., яка утворилася станом на 29 листопада 2010 року скасовано та у цій частині закрито провадження у справі.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2015 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 0501/0808/71-169 за період з 30 листопада 2010 року по 02 червня 2015 року та судових витрат, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 0501/0808/71-169 у розмірі 885 627 грн 28 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №0501/0808/71-169, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 75 000 доларів США для придбання квартири, строком до 03 серпня 2033 року включно зі сплатою 11,9 % річних (а. с. 100−103, т. 1).

Відповідно до п. 8.1 договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Крім того, п. 10.11. договору передбачено, що строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю у 10 років.

У цей же день сторони погодили і підписали графік погашення кредиту (а. с. 104−106).

09 лютого 2009 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 0501/0808/71-169, зокрема у п. 3.1 щодо порядку погашення заборгованості та затверджено новий графік погашення кредиту (а. с. 28−31, т. 2).

Також, 04 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладені окремі договори поруки № 0501/0808/71-169-Р-1 та № 0501/0808/71-169-Р-2 відповідно (а. с. 107, 108 т. 1).

Згідно з умовами зазначених договорів поручителі зобов'язувалися перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику за кредитним договором № 0501/0808/71-169.

Згідно з п. 10 вказаних договорів, сторони, керуючись ч. 4 ст. 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором, є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне у майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Договір факторингу є самостійним цивільно-правовим договором, який належить до групи договорів про надання фінансових послуг. Сторонами договору є фактор і клієнт (стаття 1079 ЦК України). Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа-підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, тобто останній зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та у цьому повідомленні визначено грошову вимогу, яка піддягає виконанню, а також вказано фактора, якому має бути здійснено платіж.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений договір факторингу № 15, за умовами якого (п. 2.1.) банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованостей боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу. При цьому, сторони погодили, що право вимоги заборгованості по кредитних договорах та право вимог по договорам забезпечення, укладених з боржниками, відступається банком фактору за цим договором на основі «як є» без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактора, останній має право нарахувати, в якості нового кредитора проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому (а. с. 68−81, т. 2).

Згідно з п. 2.3. вказаного договору перехід від банку до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у розрахункову дату після сплати фактором ціни продажу у повному обсязі, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Сторони в день укладення цього договору також складають та скріплюють своїми печатками акт прийому-передачі реєстру заборгованості.

У цей же день між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) було укладено договір факторингу, за умовами якого клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому, сторони погодили, що право вимоги заборгованості по кредитних договорах, права вимоги по договорам забезпечення, укладених з боржниками, відступаються/передаються клієнтом фактору за цим договором на основі «як є» без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк оплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому, що стверджується копією цього договору (а. с. 59−67, т. 2).

Згідно з п. 2.3. вказаного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладення цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Сторони в день укладення цього договору також складають та скріплюють своїми печатками акт прийому-передачі реєстру заборгованості.

За обома договорами факторингу були складені реєстри заборгованості боржників, до яких входить кредитне зобов'язання, що є предметом даного спору. Крім того, з довідки ПАТ «Омега Банк», який є правонаступником ПАТ «Сведбанк», та повідомлення ТОВ «ФК «Вектор плюс», вбачається, що кошти за наведеними вище договорами факторингу були перераховані у повному обсязі 28 листопада 2012 року (а. с. 214, 215, т. 1).

15 серпня 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслало боржнику та поручителям вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитом, яка станом на 01 серпня 2014 року становила 181 203,66 доларів США (а. с. 119, 120, т. 1).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2010 року ПАТ «Сведбанк» звертався до суду з позовом про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором № 0501/0808/71-169, укладеним 04 серпня 2008 року, яка утворилася станом на 29 листопада 2010 року у розмірі 82 827,20 доларів США та 91 515 грн 14 коп.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2013 року до участі у справі в якості правонаступника позивача ПАТ «Сведбанк» залучено ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2013 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково (а. с. 169−171, т. 1). Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0501/0808/71-169 у сумі 82 827,20 доларів США, що еквівалентно 657 482 грн 31 коп., 91 515 грн 14 коп. та 1 820 грн судових витрат. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено за безпідставністю. Задоволено зустрічний позов ОСОБА_7 та визнано припиненим договір поруки від 04 серпня 2008 року № 0501/0808/71-169-Р-1, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2014 року вищевказане рішення скасовано у частині задоволених позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні даних вимог за безпідставністю (а. с. 172−174 т. 1). При цьому суд виходив з того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами право вимоги за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 0501/0808/71-169. Вказане рішення набрало законної сили.

У зв'язку з тим, що вищевказані вимоги вже були предметом судового розгляду, ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2015 року у частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 0501/0808/71-169 у розмірі 82 827,20 доларів США та 91 515 грн 14 коп., яка утворилася станом на 29 листопада 2010 року, та провадження у цій частині закрито.

Враховуючи викладене, розмір заборгованості становить 885 627 грн 28 коп., що утворилася станом на 02 червня 2015 року та складається з:

− боргу за відсотками у розмірі 39 981,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 червня 2015 року складала 843 006 грн 71 коп. (49 331,71 дол. США (заявлені товариством) - 9 350,15 доларів США (вимоги по яких провадження закрито) = 39 981,56 доларів США х 21,084888 (курс НБУ станом на 02 червня 2015 року);

− пені за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 2 021,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 червня 2015 року складала 42 620 грн 57 коп. за період з 03 червня 2014 року по 02 червня 2015 року (період − у межах заявлених товариством позовних вимог, розмір щомісячних відсотків, на який нарахована пеня - відповідно до розрахунку на а. с. 229, т. 1).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, перевіривши всі доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості саме у такому розмірі.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
О.М. Ситнік
О.В. Ступак