АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/597/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 28 Бондаренко С.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н.І., Ювшина В.І.
секретарГончар Л.В.

за участю:

представника апелянта ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

представника стягувача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Райагробуд», ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення боргу за виконані підрядні роботи,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_10 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 січня 2006 року між ТОВ «Корпорація «Райагробуд» та Черкаським будівельно-монтажним виробничим кооперативом було укладено договір генерального підряду № 14, за умовами якого кооператив зобов'язався власними та/або залученими коштами, силами та засобами провести будівельно-ремонтні, монтажні роботи на визначених договором об'єктах та передати у встановлений строк замовнику зазначені об'єкти відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, умов договору та завдання замовника, а товариство зобов'язалось передати кооперативу проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування, прийняти закінчені роботи на об'єктах та оплатити їх.

Визначені договором роботи було виконано на суму 88 061 196,80 грн. Однак, ТОВ «Корпорація «Райагробуд» сплатило за виконані роботи лише 3000 грн., у зв'язку з чим заборгованість за договором склала 88 058 196,80 грн.

01 січня 2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Корпорація «Райагробуд» за договором генерального підряду, між Черкаським будівельно-монтажним виробничим кооперативом «Райагробуд» та ОСОБА_11, ОСОБА_12 було укладено договір поруки № 1, за умовами якого останні поручились перед Кооперативом за виконання Товариством зобов'язань за договором.

04 серпня 2009 року між Черкаським будівельно-монтажним виробничим кооперативом «Райагробуд» та ОСОБА_13 було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого право вимоги до ТОВ «Корпорація «Райагробуд», ОСОБА_11, ОСОБА_12 за договором генерального підряду № 14 від 01.01.2006 року перейшло до позивача.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості за договором.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2009 року позов задоволено та стягнуто солідарно з ТОВ «Корпорація «Райагробуд», ОСОБА_11, ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 борг в сумі 88 058 196,80 грн.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, 19 січня 2016 року ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення вказаним рішенням його прав, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення боргу та судових витрат з ОСОБА_11 та ОСОБА_12. В решті рішення суду залишити без змін.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 01 січня 2006 року між ТОВ «Корпорація «Райагробуд» та Черкаським будівельно-монтажним виробничим кооперативом було укладено договір генерального підряду № 14, за умовами якого кооператив зобов'язався власними та/або залученими коштами, силами та засобами провести будівельно-ремонтні, монтажні роботи на визначених договором об'єктах та передати у встановлений строк замовнику зазначені об'єкти відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, умов договору та завдання замовника, а Товариство зобов'язалось передати кооперативу проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування, прийняти закінчені роботи на об'єктах та оплатити їх.

Визначені договором роботи було виконано на суму 88 061 196,80 грн. Однак, ТОВ «Корпорація «Райагробуд» сплатило за виконані роботи лише 3000 грн., у зв'язку з чим заборгованість за договором склала 88 058 196,80 грн.

01 січня 2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Корпорація «Райагробуд» за договором генерального підряду, між Черкаським будівельно-монтажним виробничим кооперативом «Райагробуд» та ОСОБА_11, ОСОБА_12 було укладено договір поруки № 1, за умовами якого останні спільно поручились перед Кооперативом за виконання Товариством зобов'язань за договором підряду та зобов'язались відповідати за порушення зобов'язання боржником у солідарному порядку.

04 серпня 2009 року між Черкаським будівельно-монтажним виробничим кооперативом «Райагробуд» та ОСОБА_13 було укладено договір відступлення права вимоги до відповідачів. Таким чином, ОСОБА_10 набув права вимоги до відповідачів за невиконання умов договору генерального підряду від 01.01.2006 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачі визнали позовні вимоги та не заперечували проти їх задоволення, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог.

Під час виконання рішення суду першої інстанції ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2012 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні на ОСОБА_14, у зв'язку з укладенням 21.03.2012 року між останнім та ОСОБА_13 договору про відступлення права вимоги до відповідачів (Т. 2 а.с. 35, 41).

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 вказує, що 14 жовтня 2005 року між ним та ОСОБА_15 було укладено договір позики, за умовами якого він передав останній грошові кошти в сумі 500 000 грн., а вона зобов'язалась їх повернути до 14 жовтня 2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між ОСОБА_9 та ОСОБА_11, ОСОБА_12 14 жовтня 2005 року було укладено договір поруки, за умовами якого останні спільно поручились перед кредитором за виконання ОСОБА_15 своїх зобов'язань за договором позики, та зобов'язались нести солідарну відповідальність за порушення боржником зобов'язань (Т. 2 а.с. 53).

П. 4.3. договору поруки встановлено, що протягом дії цього договору поручителі зобов'язуються не брати позик у третіх осіб, не заставляти своє майно та не поручатися за виконання будь-яких зобов'язань перед третіми особами. Сторони домовились, що укладені поручителями після підписання цього договору будь-які договори позики, застави та поруки з третіми особами є недійсними з моменту вчинення.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що договір поруки укладений 01.01.2006 року між Черкаським будівельно-монтажним виробничим кооперативом «Райагробуд» та відповідачами ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є нікчемним правочином, тому суд першої інстанції помилково стягнув солідарно з поручителів зазначену вище заборгованість.

Однак, з таким твердженням колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачами не було повідомлено суд та інших учасників процесу про наявність договору поруки, укладеного 14.10.2005 року між ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 Отже, суду не було відомо про наявність вказаного договору та можливе порушення прав апелянта ОСОБА_9

Підстави для визнання правочину недійсним встановлені ст. 215 ЦК України. Так, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин).

В судовому порядку договір поруки від 01.01.2006 року визнаний недійсним не був, тому він був чинним на час розгляду справи.

Посилання апелянта на те, що вказаний договір є нікчемним не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Нікчемними, зокрема, є правочини:

а) укладені з недодержанням обов'язкової письмової форми, якщо недійсність прямо передбачена законом, наприклад, правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань (ст. 547);

б) укладені з недодержанням обов'язкової нотаріальної форми (ч. 1 ст. 219);

в) укладені малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без належного схвалення (ст. 221);

г) укладені недієздатною фізичною особою (ст. 226);

д) вчинені без дозволу органу опіки і піклування (ч. 1 ст. 224);

ж) які порушують публічний порядок (ст. 228).

Водночас ЦК передбачає можливість визнання деяких нікчемних правочинів недійсними (ч. 2 ст. 218, ч. 2 ст. 219, ч. 2 ст. 220, ч. 2 ст. 224) за підставами, визначеними в ЦК.

Чинним цивільним законодавством не встановлено обов'язкової форми договору поруки, його обов'язкового нотаріального посвідчення тощо. Правовідносини, що виникли з договору поруки регулюються положеннями Параграфу 3 Глави 39 ЦК України.

Невиконання поручителями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 умов п. 4.3 Договору поруки: не поручатися за виконання будь-яких зобов'язань перед третіми особами, не є підставою для встановлення нікчемності договору поруки, укладеного 01.01.2006 року між ОСОБА_11, ОСОБА_12 та Черкаським будівельно-монтажним виробничим кооперативом «Райагробуд».

Враховуючи наведене, оскільки колегією суддів не встановлено нікчемність договору поруки № 1 від 01.01.2006 року та вказаний договір не був визнаний недійсним судом, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_13 та стягнув у солідарному порядку з боржника та поручителів заборгованість за договором позики.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Райагробуд», ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення боргу за виконані підрядні роботи - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :