АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 683/1077/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1538/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар Гриньова А.М.

з участю : позивача, її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/1077/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, її представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказувала, що батьки хлопчика ОСОБА_2, і ОСОБА_3 ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 3 березня 2015 року малолітнього ОСОБА_4 відібрали у матері ОСОБА_2, без позбавлення батьківських прав та передано хлопчика на виховання ОСОБА_1 В обґрунтування позову зазначала, що батьки ухиляються від виконання обов'язку щодо виховання дитини, не турбуються про створення належних умов для проживання дитини, не піклуються про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, про матеріальне забезпечення. Батьки жодного разу у школі не з'явилися, навчанням та вихованням дитини не цікавляться не сплачують аліментів. Згідно характеристик Сахновецької сільської ради батьки дитини: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не займаються вихованням дитини. Тому, просила суд ухвалити рішення яким позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Андрощук Є.М. Провадження № 22-ц/792/1538/16

Доповідач -Костенко А.М. Категорія № 52

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що суд прийшов до невірного висновку про ненадання доказів ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, їх винної поведінки. важає, що суд безпідставно не взяв до уваги належні письмові докази, зокрема, довідку з шкоди, довідки-характеристики Сахновецької сільської ради, висновки органу опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав. Крім того, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 вже позбавлена батьківських прав щодо старшого сина ОСОБА_6 Вважає помилковим те, що суд не взяв до уваги відсутність позитивних змін в діях батьків протягом року з моменту відібрання дитини. Також вказує, що суд не взяв до уваги положення п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав".

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про ухилення відповідачів від своїх обов'язків щодо виховання дитини, свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов'язками, однак з таким висновком суду погодить не можна.

Так судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 3 березня 2015 року, яке набрало законної сили, за позовом Старокостянтинівської районної державно адміністрації, як органу опіки і піклування, було відібрано в матері ОСОБА_2 малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з тих підстав, що ОСОБА_2 не здатна належним чином здійснювати догляд за дитиною, не бажає цього, самоусунулась від фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитину, занедбала дитину, проживання дитини з матір'ю може створювати небезпеку повноцінного розвитку дитини, загрожує життю і здоров'ю дитини та стягнуто з ОСОБА_2 на утримання дитини аліменти.

На підставі даного рішення суду малолітнього ОСОБА_4 передали його бабусі ОСОБА_1 на виховання та з цього часу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх син проживають окремо в різних населенних пунктах.

Підставами для даного рішення суду стали характеристика сільського голови на ОСОБА_2 від 30 грудня 2014 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, не приділяє належної уваги вихованню малолітнього сина, акт обстеження умов проживання і виховання за яким проживання дитини з матір'ю загрожує життю і здоров'ю малолітньої дитини, висновком органу опіки і піклування.

Однак, після рішення суду від 3 березня 2015 року мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 продовжили ухилятись від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не приймають участі у вихованні дитини, не відвідують шкільний заклад, де навчається їх дитини, не цікавляться його життям, навчанням, не відвідують дитину по місцю проживання, не спілкувались з дитиною, взагалі не цікавляться долею сина, не приймають участі і в утриманні дитини, забезпеченні її всім необхідним.

Вказані обставини підтверджуються висновком органу опіки і піклування, характеристиками на відповідачів сільського голови від 25 березня 2016 року, довідкою з школи, довідкою про склад сім'ї та іншими матеріалами цивільної справи.

Про самоусунення та ухилення відповідачів від виховання дитини свідчить і той факт, що після рішення суду про відібрання дитини відповідач ОСОБА_2 у відповідності до вимог чинного законодавства не звернулась до суду з заявою про повернення дитини, не зверталась вона з такими заяви і до органу опіки і піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Такі роз"яснення містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"

Будь-яких достатніх і достовірних доказів того, що батьківські обов'язки не виконуються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з поважних причин, як того вимагають ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідачами суду надано не було.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протягом тривалого часу, навіть протягом строку після рішення суду від 5 березня 2015 року про відібрання дитини ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не змінили свою поведінку після даного рішення, тому наявні, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки всім доказам по справі, неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду від 22 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1157 грн. 52 коп. в рівних частинах з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) Судді (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко