Єдиний унікальний номер 341/1368/16-ц
Номер провадження 2/341/635/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 вересня 2016 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гаполяка

секретаря Томин Л.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна в спосіб стягнення з відповідача 2/3 вартості такого.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13 лютого 1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який 17 вересня 2007 року розірвано. Однак, після розірвання шлюбу продовжили разом проживати до лютого 2015 року.

В період спільного проживання ними набуто наступне майно:

- шафа купе вартістю 5 000 грн.;

- стіл компютерний вартістю 1450 грн.;

- комод вартістю 1200 грн.;

- кухонний набір вартістю 7200 грн.;

- стіл компютерний вартістю 620 грн.;

- змішувач вартістю 438 грн.;

- мийка вартістю 625 грн.;

- пральна машинка LG вартістю 2799 грн.;

- порохотяг SAMSUNG вартістю 832,9 грн.;

- 2 дверей міжкімнатних вартістю 4180 грн.;

- холодильник АТЛАНТ вартістю 5045 грн.;

- диван Модрн 2 вартістю 2 955 грн.;

- газова плита Арістон вартістю 1699 грн.;

- меблі (крісла, табурети) вартістю 2318 грн. та 1505 грн;

- штори, світильник, кухонний інвентар, постільна білизна, килими вартістю 5000 грн.

Загальна вартість майна 47 716 грн. 90 коп.

Зазначає, що майно на даний час не збережене, оскільки відповідач таке вивіз з квартири, а тому вважає за можливе стягнути з відповідача грошову компенсацію 2/3 вартості, відійшовши від принципу рівності, оскільки з нею залишились проживати діти.

Позивач та її представник підтримали заявлені вимоги. Не заперечили щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Позивач додатково пояснила, що спільне майно знаходилось в квартирі, однак відповідач таке з квартири вивіз. Доказів збереження такого немає.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився.

Судом ухвалено розглянути справу в порядку заочного провадження.

Дослідивши здобуті докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 13 лютого 1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб.

17 вересня 2007 р. шлюб між ними було розірвано. З 2007 року позивач та відповідач не перебуваючи у шлюбі між собою проживали однією сімєю.

За час проживання однією сімєю як у шлюбі так і не перебуваючи у такому сторонами, придбано наступне майно, в т.ч. і за кошти позивача:

- шафа купе вартістю 5 000 грн.;

- стіл компютерний вартістю 1450 грн.;

- комод вартістю 1200 грн.;

- кухонний набір вартістю 7200 грн.;

- стіл компютерний вартістю 620 грн.;

- змішувач вартістю 438 грн.;

- мийка вартістю 625 грн.;

- пральна машинка LG вартістю 2799 грн.;

- порохотяг SAMSUNG вартістю 832,9 грн.;

- 2 дверей міжкімнатних вартістю 4180 грн.;

- холодильник АТЛАНТ вартістю 5045 грн.;

- диван Модрн 2 вартістю 2 955 грн.;

- газова плита Арістон вартістю 1699 грн.;

- меблі (крісла, табурети) вартістю 2318 грн. та 1505 грн;

- штори, світильник, кухонний інвентар, постільна білизна, килими вартістю 5000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Частиною 2 ст. 74 Сімейного кодексу України визначено, що на майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу. Також, відповідно до ч. 4 ст. 368 Цивільного кодексу України, - майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Зважаючи на те, що сторони проживали спільно однією сімєю, вели спільне господарство, згадане майно є їх спільною сумісною власністю.

Оскільки на майно осіб, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою поширюються положення статей 69-72 Сімейного кодексу, то згідно п. 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ їхнього спільного майна здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу. Відповідно до п. 23 вищезгаданої Постанови Пленуму вирішуючи спори про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Також варто звернути увагу на положення ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Так як згоди на поділ майна в позасудовому порядку між ними не досягнуто, тому позивач звернулася в суд з даною позовною заявою.

Частиною 1 ст. 70 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, частки майна співвласників є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно п. 30 розяснень Пленуму ВСУ При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей. Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

З огляду на те, що речі, які підлягають поділу не збережені, вбачається що такі відчужені відповідачем, з такого слід стягнути частину вартості речей відійшовши від принципу рівності з огляду на те, що з позивачем залишились проживати діти.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 190, 368, 369, 392 ЦК України, ст.20, 60, 63, 68-72, 114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 Михайловичема на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна 31 811 (тридцять одну тисячу вісімсот одинадцять) грн. грошової компенсації вартості спільного майна, що не збережено.

Стягнути з ОСОБА_3 Михайловичема на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а сааме 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, 1 500 грн. витрат на правову допомогу, 150 грн. за розміщення оголошення в пресі.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_4