АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик ВалентиниВолодимирівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори ДемчикВалентини Володимирівни про визнання права на спадщину, скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивач звернувся із позовом, уточнивши який зазначив, що його батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 з 29.01.1970 року перебували у зареєстрованому шлюбі

14 лютого 2002 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповідала ОСОБА_3 належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою в АДРЕСА_2. Вказаний будинок належав ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу посвідченим 21.05.1994 року секретарем виконкому Яблунівської сільської ради Бараннік Т.В. зареєстрованим в реєстрі за № 8 та державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданим Яблунівською сільською Радою 23.05.2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому з огляду на положення ст. 549 ЦК України в редакції Закону від 1963 року прийняв спадщину. Проте за життя ОСОБА_3 не оформив правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, який за життя заповіту не складав. Окрім позивача ОСОБА_2, спадкоємцем першої черги за законом є брат позивача ОСОБА_6, останній відмовився від оформлення прав на вищевказаний будинок, написавши нотаріально посвідчену заяву на користь позивача - ОСОБА_2

06 квітня 2009 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Малюгою О.А. було видане позивачу ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частини квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3

25 грудня 2014 року позивач звернувся із повторною заявою до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори про надання постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок.

14 лютого 2015 року державним нотаріусом Демчик В.В. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою в АДРЕСА_2.

Враховуючи викладене позивач просив:

- визнати за ним право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою в АДРЕСА_2;

- скасувати постанову державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. від 14 лютого 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок із надвірними будівлями та земельною ділянкою в АДРЕСА_2;

- зобов'язати державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. видати позивачу ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок із надвірними будівлями та земельною ділянкою в АДРЕСА_2;

- стягнути із відповідача на користь позивача 243.60 грн. судового збору.(а.с. 1-10)

Відповідач проти позову заперечувала, зазначила, що оскільки ОСОБА_2 не надав правовстановлюючих документів на житловий будинок і земельну ділянку та його державної реєстрації за спадкодавцем ОСОБА_3, то відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Завідувач П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори просила розглядати справу без участі їх представника (а.с. 38, 54-55)

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2015 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_2 право на спадщину, а саме на житловий будинок із надвірними будівлями та земельною ділянкою по АДРЕСА_2, скасовано постанову державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. від 14 лютого 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, зобов'язано державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок із надвірними будівлями та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 (а.с.123-127)

В апеляційній скарзі державний нотаріус П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. не погодилась з рішенням районного суду, просила його скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував обставин і доказів на обґрунтування заперечень проти заявленого позову і дійшов помилкового висновку про його задоволення.(а.с. 133-139)

В судовому засіданні Демчик В.В., її представник ОСОБА_8 підтримали скаргу і просили її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_9 надіслала до суду заперечення проти скарги і просила розглядати справу за відсутності позивача та його представників. (а.с. 151-162)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 29.01.1970 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_2, 1975 р.н.(а.с. 16-17, 32 )

За договором купівлі-продажу посвідченим 21.05.1994 року секретарем виконкому Яблунівської сільської ради Бараннік Т.В., зареєстрованим в реєстрі за № 8, ОСОБА_4 купила житловий будинок дерев'яний розміром жилої площі 58 кв.м., що знаходиться в селі Більшовик, Баришівського району Київської області на присадибній ділянці земель виконкому Яблунівської сільської Ради народних депутатів розміром 0.33 га.(а.с. 19-24)

За свідоцтвом про право власності від 19 листопада 1999 року, квартира АДРЕСА_1, на праві власності в рівних долях належала ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_10 (мати ОСОБА_4.). Право власності встановленим порядком було зареєстровано органом реєстрації.(а.с. 85)

За державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданим Яблунівською сільською Радою 23.05.2001 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0.294га (для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд) яка знаходиться в АДРЕСА_2.

Таким чином, вищевказаний договір купівлі-продажу від 21 травня 1994 року не містить вказівки, що придбаний ОСОБА_4 будинок був розташований по АДРЕСА_2 в с. Більшовик Баришівського району Київської області, доказів реєстрації права власності на вказаний будинок за ОСОБА_4 або ОСОБА_3 до суду не надано і судом таких не встановлено.

14 лютого 2002 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповідала ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку та розташований на ній будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2. (а.с. 59-60, 77)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому з огляду на положення ст. 549 ЦК України в редакції Закону від 1963 року прийняв спадщину. Проте за життя ОСОБА_3 не оформив правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок.(а.с. 18, 25-28, 73)

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, який за життя заповіту не складав, окрім позивача ОСОБА_2, спадкоємцем першої черги за законом є брат позивача ОСОБА_6.(а.с. 29-31)

Пунктом 2 частини 1 ст. 549 ЦК України в редакції Закону від 1963 року ч. 1 ст. 1270 ЦК України, який набув чинності з 01 січня 2004 року встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини.

22 квітня 2004 року, тобто протягом встановленого законом шестимісячного строку до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 та вимогою видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний будинок. Вказане свідчить про прийняття спадщини ОСОБА_6 після померлого батька ОСОБА_3.(а.с. 70)

26 квітня 2004 року ОСОБА_10, мати ОСОБА_4, заявила нотаріусу про відсутність претензій на належне їй право на обов'язкову долю на спадкове майно.(а.с. 72)

Позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із зазначеною заявою про прийняття спадщини: вищевказаних земельної ділянки із розташованим на ній будинком і квартири лише 13 липня 2004 року, тобто з пропуском встановленого шестимісячного строку.(а.с. 71)

06 квітня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3.(а.с. 78)

06 квітня 2009 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Малюгою О.А. було видане позивачу ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3 (а.с 88)

26 травня 2009 року ОСОБА_6 звернувся до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою і отримав свідоцтво про право на спадщину на ј частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3 (а.с.79, 89)

20 жовтня 2012 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_6 із заявою про не прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3, зазначив, що на спадщину не претендує і право на таку має бути оформлено за його братом ОСОБА_2 (а.с. 33)

25 грудня 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся із заявою до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори про надання постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.(а.с. 101)

14 лютого 2015 року державним нотаріусом Демчик В.В. винесено постанову про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою в АДРЕСА_2, оскільки до спадкової справи не надано правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлого на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Цією ж постановою нотаріусом роз'яснено заявнику право звернутись до суду.(а.с .102)

До суду не надано доказів, що позивач ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про продовження строку прийняття спадщини (ст. 550 ЦК України в редакції Закону від 1963 року) або визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Оскільки протягом встановленого строку для прийняття спадщини ОСОБА_6 встановленим порядком заявив про її прийняття про що до нотаріальної контори подав письмову заяву, посилання позивача ОСОБА_2 на відмову від спадщини ОСОБА_6, як і такі заяви останнього не мають правового значення.

Предметом позову у цьому провадженні є вимоги ОСОБА_2 про визнання права на спадщину на вищевказану земельну ділянку і розташований на ній житловий будинок із обґрунтуванням способу захисту посиланням на ст. 392 ЦК України.

За правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Відповідно до положень ст. 68 Закону України «Про нотаріат», в редакції Закону на час звернення ОСОБА_2 до нотаріуса за видачею свідоцтва і постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

За положеннями пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.(пункт 4.18 вищезазначеного Порядку).

Таким чином, установивши, що відповідач не оспорює право власності на об'єкт нерухомості(земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок), а відмовив в його оформленні та видачі свідоцтва спадкоємцю з підстав ненадання всіх необхідних документів для оформлення такого права, і такі обставини знайшли підтвердження в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав задоволення заявленого позову до державного нотаріуса.

При цьому колегія суддів враховує, що в цьому провадженні позивач ОСОБА_2 не заявляв вимог до іншого спадкоємця ОСОБА_6 і останній районним судом як відповідач не був притягнутий.

Посилання районного суду при вирішенні спору на положення ст. 392 ЦК України, колегія суддів визнала помилковим.

Крім того, позивач ОСОБА_2 заявив вимоги і районним судом відкрито провадження у справі до державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., судом в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначена нотаріальна контора, а матеріали справи не містять доказів заміни відповідача.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 314 ЦПК України, рішення районного суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

ОСОБА_2 рішення не перешкоджає позивачу звернутись до суду із вимогами про визнання права власності на спадкове майно до інших спадкоємців.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик Валентини Володимирівни - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик ВалентиниВолодимирівни про визнання права на спадщину, скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/241/2016

Унікальний номер 754/3794/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Лісовська О.В.

Доповідач Левенець Б.Б.