(№760/1341/16-ц)
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2016 року Солом`янський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.
при секретарі Горупа В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.07.2001 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося.
Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться.
Вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї неможливе і враховуючи те, що малолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходяться на її вихованні та утриманні просила розірвати шлюб, визначити місце проживання малолітнього сина разом з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 30% від його заробітку (доходу).
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без її участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив справу розглядати без його участі.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.07.2001 року Володимир-Волинським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області зареєстровано шлюб за актовим записом №142.
Спільне життя сторін не склалося.
Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться.
Таким чином сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився.
Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що сім?я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню.
Також встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.01.2002 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції м. Володимир-Волинський Волинської обл., сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач просила визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.
Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28.07.2001 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 .
Позивач, разом з сином сторін ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач самостійно займається вихованням сина і він повністю перебуває на її утриманні.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач забезпечена житлом, належним чином виконує свої обов`язки, створила всі умови для повноцінного розвитку малолітнього сина.
Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , відповідає інтересам дитини.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_4 разом з матір`ю позивачем ОСОБА_1 .
Позивач також просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 30% з усіх видів його заробітку (доходу), на що слід зазначити наступне.
Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття.
При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини.
Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог.
Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1102,40 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 27-30, 57-58, 60, 208-209, 212-215, 218, 367 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований 28.07.2001 року Володимир-Волинським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області за актовим записом №142 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , інша відома адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , інша відома адреса: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2016 року і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , інша відома адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , інша відома адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 1102,40 грн.
Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня наступного після його проголошення.
Суддя