Провадження № 22-ц/780/38/16 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 26 12.01.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Яруну Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

у грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом посилаючись на те, що 18.09.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № КІА3АК05780001 відповідно до якого відповідач отримав 29959,52 грн. для купівлі автомобіля із здійсненням погашення кредиту щомісячними платежами у сумі 385,21 доларів США по 18.09.2014 року.Також 18.09.2007 року між сторонами був укладений договір застави автомобіля HYUNDAI модель SONATA, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1.Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 20.11.2014 року і складається з: 18842,17 доларів США за кредитом; 140991,70 доларів США по процентам; 1413,65 доларів США комісії за користуванням кредитом; 22468,22 доларів США пені; 16,51 доларів США штрафу (фіксована частина); 2840,79 доларів США штрафу (процентна складова) по курсу НБУ 15,15. Рішенням Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 05 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційний скаргзі позивач просить рішення суду скасувати в з'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і позов задовольнити. Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що що 18.09.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № КІА3АК05780001 відповідно до якого відповідач отримав 29959,52 грн. для купівлі автомобіля із здійсненням погашення кредиту щомісячними платежами у сумі 385,21 доларів США по 18.09.2014 року.

Також 18.09.2007 року між сторонами був укладений договір застави автомобіля HYUNDAI модель SONATA, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1.27.10.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. вчинено виконавчий напис № 791, яким звернуто стягнення на автомобіль HYUNDAI модель SONATA, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1.

Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року, що набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІА3АК05780001 від 18.09.2007 року станом на 21.07.2009 року в розмірі 145822,70 грн., що є еквівалентом 19031,44 доларів США звернуто стягнення на предмет застави автомобіль HYUNDAI модель SONATA, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1 у спосіб надання банку укладати від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАЇ України, а також надання банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

14.02.2012 року ОСОБА_2 передав автомобіль в заклад банку.Згідно довідки рахунку від 12.11.2012 року автомобіль банком реалізовано за 128000 грн. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач вже скористався правом на задоволення своїх вимог у спосіб звернення стягнення на предмет застави, відповідно до якого відповідачем погашено 128000 грн. із заборгованості в розмірі 145822,70 грн., яка існувала на час задоволення цих вимог, тому банк може звернутися до суду із позовом про стягнення наявної різниці.

Крім того, суд вважав, що у справі містяться різні за змістом три розрахунки заборгованості, що не підтверджує дійсний розмір заборгованості.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам ЦК України, який передбачає такі способи захисту як звернення стягнення на предмет застави в рахунок наявної заборгованості, так і стягнення заборгованості, які є самостійними способами захисту для задоволення вимог кредитора і обираються останнім на його власний розсуд. Зобов'язання тривають до повного їх виконання. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис натаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконаний. Рішення суду про звернення стягнення реазізовано в частині 128000 грн., які зараховані 12.11.2014 року. Представником банку пояснено, судом перевірено, що вказана сума зарахована відповідно до п. 3.2 кредитного договору у рахунок заборгованості пені. Установлено, що станом на 20.11.2014 року виникла заборгованість, яка складається з: 18842,17 доларів США за кредитом; 140991,70 доларів США по процентам; 1413,65 доларів США комісії за користуванням кредитом; 22468,22 доларів США пені; 16,51 доларів США штрафу (фіксована частина); 2840,79 доларів США штрафу (процентна складова). Пеня і штрафи передбачені кредитним договором. Наданий банком розрахунок відповідачем у встановленому законодавством порядку не спростований про що не має у справі ні належних, ні допустимих доказів (бухгалтерські документи щодо зарахування коштів). Таким чином відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України вказана заборгованість має бути стягнута з відповідача, оскільки зобов'язання мають виконуватися належним чином проте позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 258 ЦК України щодо стягнення пені встановлена позовна давність в один рік. За реалізацію автомобілю банком зараховано суму в розмірі 128000 грн. у рахунок заборгованості по пені у листопаді 2014 року, яка покриває суму нарахованої заборгованості по пені за рік до звернення до суду в зв'язку з чим підстав для стягнення пені за інший період не має, оскільки вона по-за межами річного строку позовної давності. Позовна давність щодо стягнення штрафу обумовленна зверненням до суду тому в цій частині строк позовної давності не пропущений. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37204, 46 доларів США, що за курсом 15,15 відповідно до службового розпорядження НУ від 20.11.2014 року складає 563647,56 грн., що становить 18842, 17 доларів США - тіло кредиту; 14091, 70 доларів США - відсотки за користування кредитом; 1413, 65 доларів США - комісія за користування кредитом; 16,15 доларів США - фіксована частина штрафу; 2840, 79 доларів США - процентна складова штрафу.

В задоволенні вимог про стягнення пені відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді