Справа № 740/665/16-ц
Провадження № 2/740/312/16
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайсуд Чернігівської області

в складі головуючої судді Хандоги В.М.

секретаря Бережняк О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на праві власності їй належить будинок АДРЕСА_2. В даній квартирі зареєстровані вона її дочка ОСОБА_3 та колишній чоловік дочки - відповідач у справі..Фактично в будинку проживає вона сама. Шлюб між дочкою та відповідечем було розірвано у вересні 2015 року, але з травня 2014 року дочка зі своїм чоловіком проживали окремо в місті Києві. Відповідач фактично проживає у своїх батьків в АДРЕСА_1. На проживання на спірній житловій площі відповідач протягом зазначеного строку не претендував, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали йому у приміщенні немає, квартплати не платив, а тому вважає, що втратив право на користування житловою площею. Причиною звернення з даним позовом зазначає ту обставину, що вона не може здійснювати в повному обсязі своє право власника на власний розсуд. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач, якому судові повістки надсилалися за останнім відомим місцем проживання, повторно в судове засідання не з"явився. Повістки надіслані відповідачу ОСОБА_2 повернуті без вручення. Тому суд прийняв рішення про розгляд справи у його відсутність з ухваленням заочного рішення.

Вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що власником буд.АДРЕСА_2 є ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування від 20.10.1990 року /а.с.4-5/.

Згідно довідки про склад сім'ї №22 від 01.02.2016 р. в спірному будинку зареєстровані и позивач, ОСОБА_3 - її дочка, ОСОБА_2- відповідач. Проживає в будинку лише ОСОБА_1, а ОСОБА_2 з травня 2014 року в спірному будинку не проживає (а.с. 8).

Відповідно до акту обстеження умов домогосподарства та факту проживання зареєстрованих осіб складеного членами комісії: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в присутності свідків /а.с.7/, ОСОБА_1 проживає в будинку одна.

Стаття 383 ЦК України визначає права власника житлового будинку, а саме його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідач, як зазначила позивач у позові та в судовому засіданні, був чоловіком її дочки і зареєстрований в спірному будинку за її згодою, як член сім"ї. На даний час він не є членом ні її сім"ї, ні сім"ї дочки. Він спірне житлове приміщення залишив добровільно, на проживання на спірній житловій площі не претендував, вселятися не намагався, особистих речей та (або) речей повсякденного використання, які б належали гр. ОСОБА_2 у приміщенні немає, ніякої участі в утриманні житла не приймає.

Про те, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім тверджень позивача, показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сусідами і підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі з травня 2014 року і по цей час. Особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали у приміщенні будинку вони не бачили.

Аналізуючи докази, суд вважає, що в суді знайшло своє підтвердження не проживання відповідача в будинку позивача понад один рік. Сам по собі факт реєстрації відповідача в спірному будинку не породжує для нього права користування будинком, оскільки власником є позивач. Судом не встановлено, що відповідачу чинились перешкоди в проживаннні. Реєстрація відповідача в спірній квртирі заважає позивачу вільно здійснювати своє право власності

Відповідно до ст. 391 ЦК України позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 15,16, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його постановив в разі подачі відповідачем протягом 10 днів після отримання копії рішення заяви про перегляд заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя В.М.Хандога