Справа № 751/4789/16-ц Провадження № 22-ц/795/1610/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Косач І. А. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:представника позивача - ОСОБА_5, відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_14., представника відповідача Чернігівської міської ради - Муляренко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_10 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_10 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсними рішення Чернігівської міської ради та Державних актів на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08.07.2016 року відмовлено в задоволенні вимог позову ОСОБА_10 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсними рішення Чернігівської міської ради та Державних актів на право власності на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, його судом ухвалено з неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, при цьому судом невірно встановлено обставини справи. ОСОБА_10 зазначає, що Чернігівська міська рада повинна була встановити розмір земельної ділянки по АДРЕСА_1, коли вона була сформована, і на підставі чого та для яких цілей надавалась. ОСОБА_10 вказує, що станом на 28.04.2011 року - дату прийняття оскаржуваних рішень, не існувало сформованих відповідно до вимог законодавства окремих земельних ділянок у розмірі: 0,0293 га, 0,0178 га та у розмірі 0,0041 га для будівництва та обслуговування всього житлового будинку із господарськими спорудами по АДРЕСА_1. При цьому існувала земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 518 кв.м, яка була сформована на підставі рішення Чернігівської міської ради № 354 від 09.04.1949 року і з 03.06.1974 року, відповідно до закону, перебувала у спільному користуванні співвласників житлового будинку, як єдиний об'єкт нерухомості для обслуговування єдиного цілого житлового будинку з господарськими спорудами, що був і є об'єктом спільної часткової власності. Доводи апеляційної скарги зазначають, що житловий будинок з господарськими спорудами і на день прийняття оскаржуваного рішення, і на сьогоднішній день є одним єдиним об'єктом нерухомості в ідеальних частках, на який позивач і відповідач мають право. На думку ОСОБА_10, є невірним по суті висновок суду першої інстанції при відмові в задоволенні вимог заявленого позову відносно того, що позивач має можливість захистити своє право відповідно до ч.8 статті 79-1 ЗК України, оскільки вказана норма права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, даний спір не є спором між співвласниками стосовно меж суміжних земельних ділянок. ОСОБА_10 вказує, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. ОСОБА_10 не погоджується з тлумаченням судом першої інстанції норм ч.9 статті 79-1 ЗК України, оскільки вказане тлумачення не узгоджується з нормами матеріального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_6 та Чернігівська міська рада просять апеляційну скаргу відхилити, як необґрунтовану, залишивши без змін рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08.07.2016 року, оскільки його судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_10, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.209,214), не з'явилась. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи №4800 (АДРЕСА_1), перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції,- залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що згідно п.1.8,1.9 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2011 року ''Про передачу земельних ділянок у власність громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства та надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою'', передано у власність безоплатно земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянам ОСОБА_11 по АДРЕСА_1, площею 0,0293 га; ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, площею 0,0179 га, у рівних частках (а.с.131).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_11 було видано Держаний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (а.с.16), а ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було видано Держаний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 (а.с.126, 127).

Відповідно до п.9 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2011 року ''Про передачу земельних ділянок в оренду громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), городництва, будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів та надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою'', вирішено згідно з виконаною інвентаризацією, ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 передати земельну ділянку у короткострокову оренду, строком на 5 років, площею 0,0041 га, у рівних частках, по АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), двір загального користування (а.с.132).

На підставі рішення від 28.04.2011 року між Чернігівською міською радою і ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 22.09.2011 року було укладено договір оренди земельної ділянки № 2360/п, згідно якого орендодавець надає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку у рівних частинах в місті Чернігові для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), двір загального користування по АДРЕСА_1; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0041 га у рівних частинах; договір укладено до 28.04.2016 року (а.с.128-129).

27.05.2014 року померла мати позивача - ОСОБА_11 (а.с.7), в подальшому, після смерті матері, 28.10.2015 року ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/8 частин житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд АДРЕСА_1; житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 513 кв.м (а.с.8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_10 зареєструвала своє право власності на вказане нерухоме майно (а.с.9). Право власності на спірну земельну ділянку не оформлювалось.

Відповідно до приписів статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як регламентують положення статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_7, ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0179 га та право оренди на двір загального користування площею 0,0041 га в адміністративних межах Чернігівської міської ради (а.с.81-85). Як вбачається з акту погодження меж земельної ділянки, підписаного суміжними землекористувачами: ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, вони погодилися з площею та конфігурацією земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_6, претензій щодо меж не заявлялось (а.с.83).

Таким чином, в ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що на час приватизації земельної ділянки ОСОБА_11 не мала жодних претензій щодо площі та конфігурації своєї земельної ділянки, а також земельної ділянки суміжних землекористувачів.

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги зазначають, що право ОСОБА_10 на користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка була надана її матері- ОСОБА_11, порушується, оскільки земельна ділянка була передана у власність без поділу будинку в натурі між співвласниками та порушується право користування господарськими спорудами, які знаходяться на земельній ділянці, яка передана у власність ОСОБА_11

Зазначені доводи ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що на час приватизації земельної ділянки ОСОБА_11 не мала жодних претензій щодо площі та конфігурації своєї земельної ділянки, а також земельної ділянки суміжних землекористувачів.

Відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції виходив з фактичних обставин справи, які були встановлені судом під час судового розгляду даної справи та підтверджені її матеріалами, а саме з того, що між співвласниками ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 склався порядок користування спірним домоволодінням та земельною ділянкою, який жодним чином ними не оспорювався. Передача у власність та оренду ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 земельної ділянки в межах, які відповідають їх часткам у праві спільної часткової власності, не суперечить нормам чинного законодавства та жодним чином не порушує прав позивача щодо володіння та користування земельною ділянкою, як спадкоємця після померлої ОСОБА_11 Судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті також взято до уваги приписи ч.8,ч.9 статті 79-1; статті 116; ч.1 статті 118, статті 152; ч.1 статті 155, статті 186 Земельного кодексу України, а також пункту 4 Перехідних положень Закону України ''Про Державний земельний кадастр''.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вказаний висновок суду узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаного висновку суду першої інстанції обставинам справи та нормам матеріального права не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що оскаржуваними позивачем рішенням Чернігівської міської ради та Державними актами на право власності на земельну ділянку порушуються права ОСОБА_10, оскільки частина земельної ділянки, що перебувала у постійному користуванні співвласників житлового будинку (двір спільного користування) передана в оренду без прийняття відповідного рішення Чернігівською міською радою про її вилучення, не можуть біти підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Необхідно зазначити, що Земельним кодексом в редакції 2001 року не передбачено право постійного користування земельною ділянкою громадянами. Таким чином, земельна ділянка може перебувати у громадянина лише на праві оренди чи на праві власності. Відповідно до ч. 5 статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користування, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним кодексом. Разом з тим, вилучення земельної ділянки є можливим лише за наявності правовстановлюючого документа, який посвідчує право користування або право власності на земельну ділянку. Чинним земельним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не передбачено процедури вилучення земельної ділянки, яка перебувала у безстроковому користуванні громадян для подальшої її передачі у власність або користування.

Відповідно до п.9 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2011 року ''Про передачу земельних ділянок в оренду громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), городництва, будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів та надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою'', вирішено згідно з виконаною інвентаризацією, ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 передати земельну ділянку у короткострокову оренду, строком на 5 років, площею 0,0041 га, у рівних частках, по АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), двір загального користування (а.с.132). Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано не задовольнив вимоги заявленого позову щодо визнання вказаного рішення Чернігівської міської ради недійсним, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. При цьому необхідно зазначити, що на час звернення позивача з даним позовом до суду першої інстанції, - 16.05.2016 року (а.с.2-6), строк дії вказаного договору оренди земельної ділянки закінчився, оскаржуване позивачем рішення про надання земельної ділянки площею 0,0041 га в оренду вичерпало свою дію після його виконання. За даних обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог заявленого позову у вказаній частині.

Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідач - Чернігівська міська рада при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення від 28.04.2011 року діяла в порушення способів та меж повноважень, передбачених законами, що регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та її фактичними обставинами. За даних обставин відсутні підстави для визнання недійсними Держаних актів на право власності на земельну ділянку, виданих на ім'я ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.125-127) на підставі рішення Чернігівської міської ради 8 сесії 6 скликання від 28.04.2011 року.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 - відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: