АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5369/16 Справа № 200/659/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Демченко Е.Л., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА»

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія АСКА», третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчиненного кримінального правопорушення та стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилався на те, що 24 лютого 2012 року о 18 годині ОСОБА_3, який знаходився у трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», керуючи на підставі розпорядження № 600-ЛМ від 04 жовтня 2011 року закріпленим за ним автомобілем УАЗ-331512, д.н.з. АЕ 9736 ЄВ, що належав ПАТ «Дніпроенерго», порушивши вимоги п. 16.1. та дорожнього знаку 2.1. Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під його керуванням, який рухався по головній дорозі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому були спричинені тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до страхового полісу № АВ/2252001, строком дії з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності водія ОСОБА_3, який керував автомобілем УАЗ-331512, д.н.з. АЕ 9736 ЄВ, здійснюється приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія АСКА». 01 березня 2012 року він подав заяву про страхове відшкодування до ОСОБА_4 «УАСК АСКА», яка відкрила страхову справу № 1582, однак виплату не провела. Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження автомобіль НОМЕР_2, визнаний таким, що фізично знищений, матеріальну шкоду визначено у розмірі 16752 грн. 17 коп. Крім того, він поніс витрати на купівлю медикаментів на суму 5663 грн. 69 коп., на обстеження витратив 840 грн., що разом складає 23255 грн. 86 коп., яку просив стягнути з ОСОБА_4 «УАСК АСКА», завдану моральну шкоду в розмірі 325 грн. Також просив стягнути пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування починаючи з 29 травня 2012 року до виплати, яка станом на 25 грудня 2013 року складала 5391 грн. Також просив стягнути з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» спричинену моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Страхове відшкодування, яке позивач просив стягнути зі страхової компанії, на момент подачі позовної заяви - 4 квітня 2014 року, становило 19 859 грн. 11 коп.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 «УАСК АСКА» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 23255 грн. 86 коп., моральну шкоду в розмірі 325 грн., пеню за кожен день прострочення починаючи з 29 травня 2012 року до дня виплати, яка станом на 25 грудня 2013 року становить 5391 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Стягнуто з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь ОСОБА_2 10000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 «УАСК АСКА», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині задоволених на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 «УАСК АСКА» позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року скасовано в оскаржуваній частині та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині зобов'язання ОСОБА_4 «УАСК АСКА» щодо відшкодування матеріальної шкоди, перевірка законності та обґрунтованості рішення проведена в цих межах.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 лютого 2012 року о 18 годині ОСОБА_3, який знаходився в трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», керуючи на підставі розпорядження № 600 - ЛМ від 04 жовтня 2011 року закріпленим за ним автомобілем УАЗ 331512 д.н.з. АЕ 9736 ЄВ, що належав ПАТ «Дніпроенерго», порушив вимоги 16.1. та дорожнього знаку 2.1. Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що підтверджується висновком від 25 квітня 2012 року СМЕ № 1333е.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Висновком автотоварознавчого дослідження визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, яка складає 43100 грн. 56 коп., а ринкова вартість автомобіля складає 16752 грн. 17 коп., тому відновлення даного автомобіля є економічно недоцільним, через те автомобіль визнано фізично знищеним.

Згідно зі страховим полісом № АВ/2252001, строком дії з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_3, який керував автомобілем УАЗ - 331512 д.н.з. АЕ 9736 ЄВ, здійснювалося ОСОБА_4 «УАСК АСКА».

На підставі ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних майнову засобів» 01 березня 2012 року позивач звернувся з заявою про страхове відшкодуваня до ОСОБА_4 «УАСК АСКА», однак на момент звернення до суду матеріальну шкоду в розмірі 16752 грн. 17 коп. не виплачено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав відповідачу всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, однак, на час подання позову та розгляду справи по суті, відповідач доказів виконання свого зобовязання перед позивачем до суду не надав, причини не сплати страхового відшкодування не повідомив, розмір матеріальної шкоди, яку має сплатити страховик складає 23255,86 гривень.

Однак колегія суддів повністю не може погодитись з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Враховуючи, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року вина ОСОБА_3 встановлена, в порядку ст. 61 ЦПК України, дана обставина не підлягає доказуванню та є обовязковою для визначення цивільно-правових наслідків дій останнього.

За змістом ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Пунктом 36.4. Закону встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як встановлено звітом автотоварознавчого дослідження № 06-04-12 ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2 складає 16752 грн. 17 коп., вартість відновлювального ремонту автомобіля - 43100 грн. 56 коп., що дає підстави для висновку про те, що такий автомобіль є фізично знищеним.

Згідно пункту 30.2 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Довідкою про можливу вартість металобрухту №0102/14 визначено, що вартість залишків транспортного засобу ВАЗ-2108 д.н.з. НОМЕР_3 після ДТП складає 990,00 грн.

За таких обставин, розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з ОСОБА_4 «УАСК АСКА», складає 15762,17 грн.

Однак судом першої інстанції вищенаведених обставин не враховано та невірно визначено розмір у відшкодування шкоди за знищений транспортний засіб в розмірі 16752 грн. 17 коп., тому рішення суду підлягає зміні в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що виплата страхового відшкодування підлягає ОСОБА_5 як власнику автомобіля, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 правомірно володів транспортним засобом.

Посилання заявника на те, що документи, надані позивачем для підтвердження спричиненої здоровю шкоди, не піддаються аналізу, відхиляються колегією суддів, так як такі докази належним чином підтверджені закладом охорони здоровя та оцінені судом у відповідності до ст.212 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності нарахування пені також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_6 в передбаченому законодавством порядку звернувся до ОСОБА_4 «УАСК АСКА» з вимогою про отримання відшкодування, а необізнаність відповідача про вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області не може бути підставою відмови у задоволенні цих позовних вимог.

Таким чином, в решті рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 «УАСК АСКА» в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року змінити в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди та судового збору за вимогу майнового характеру.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 22265 грн. 86 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті оскаржуваної частини рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_7