Справа № 446/611/13 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/783/209/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам'янка- Бузького районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кам'янка- Бузького районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третіх осіб Кам'янка - Бузької державної нотаріальної контори, Державного комунального підприємства «Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним спадкового свідоцтва, визнання права власності на будинок - відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов задоволено. Усунено перешкоди в користуванні ОСОБА_4 будинкололодінням (житловим будинком) АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, 2003 р.н. без надання іншого житлового приміщення.

Рішення суду оскаржила позивач за первісним позовом ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на час смерті в 1984р. члена колгоспного двору ОСОБА_9 вона проживала у спірному будинковолодінні, доглядала за цим членом колгоспного двору і тому була членом колгоспного двору. За таких обставин спадщина після смерті не відкривалась і тому ОСОБА_4 не міг успадкувати спірне майно. Вважає, що з набранням чинності Закону України «Про власність» вона стала власником спірного будинковолодіння як член колгоспного двору. Просить скасувати рішення Кам'янка- Бузького районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року та ухвалити нове, яким задоволити її позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що дане рішення суду відповідає вказаним вимогам зважаючи на наступне.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 29 червня 1985 р. державним нотаріусом Кам'янка-Бузької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_9 Спадкове майно, окрім іншого, складає житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 р. ЗУ «Про власність» застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Як вбачається із витягу № 381 від 10.06.2005 р. з погосподарських книг Жовтанецької сільської ради за 1983-1985 р.р., за № 480 в с. Жовтанці рахувалось господарство ОСОБА_10, в якому проживала ОСОБА_10 - голова двору, ОСОБА_9 - чоловік, ОСОБА_4, ОСОБА_2.

Разом з тим, судом встановлено, що вищевказані дані, суперечать встановленим в судовому засіданні обставинам.

Так, зокрема судом встановлено і не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_4 ще в 1970-х роках вибув із колгоспного двору, а отже не міг бути його членом, проте у погосподарській книзі за 1983-1985 р.р. (витяг № 381 від 10.06.2005 р.) він записаний як член колгоспного двору.

Так само, і позивач ОСОБА_2 не могла бути членом колгоспного двору, оскільки як вбачається із повідомлення Ременівської сільської ради Кам'янка-Бузького району за № 309/02.20 від 13.10.2010 р., згідно по господарської книги № 2 за 1986-1990 р.р. особовий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_2 14.04.1985 р. вибула в с. Жовтанці (а.с.111);

Крім того, згідно з повідомленням за підписом начальника Кам'янка-Бузького РВ ГУМВСУ у Львівській області № 5265 від 28.09.2010 р., ОСОБА_2 зареєстрована в с. Жовтанці з 04.03.1986 р. До 1986 р. ОСОБА_2 була зареєстрована в с. Ременів (а.с. 114).

Як вбачається із копії паспорту гр. України серія НОМЕР_2 ОСОБА_2, 1962 р.н., 04.03.1986 р. зареєстрована в с. Жовтанці (зворотній бік а.с. 5), тобто через два роки після смерті останнього члена колгоспного двору.

Згідно довідки Жовтанецької сільської ради за № 562, наявної в матеріалах спадкової справи № 6/85 після смерті померлого ОСОБА_9, житловий будинок, що по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору та належав на праві власності ОСОБА_9, котрий був останнім членом колгоспного двору.(а.с.290)

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки, ОСОБА_2 не могла бути членом колгоспного двору до якого відносився спірний житловий будинок, а отже не набула права на частку в майні такого.

Колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до вірного висновку про те, що нотаріусом правомірно було видано Свідоцтво про право на спадщину у загальному порядку - спадкоємцю за законом першої черги після смерті ОСОБА_12 - його синові ОСОБА_4. Оскільки ОСОБА_2 є онукою померлого ОСОБА_9, а отже, в неї не виникло права на спадкування спірного будинку після свого діда, так як на час його смерті існували спадкоємці першої черги - ОСОБА_4 та його рідна сестра ОСОБА_13, котра в свою чергу відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_4 зазначив, що він надав ОСОБА_2 можливість безоплатно користуватись спірним житловим будинком з умовою, що вона буде сплачувати всі обов'язкові (комунальні) платежі по даному об'єкту нерухомості, а також на першу його вимогу покине дане приміщення. Натомість, ОСОБА_2 без будь-якої правової підстави зареєструвалась в належному йому на праві приватної власності будинку і в даний час проживає там разом із ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_8 і добровільно відмовляється виїхати з будинку.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до вірного висновку про наявність підстав для виселення відповідачів, оскільки такі зареєструвались та проживають там без згоди ОСОБА_4, як власника житлового будинку по АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно задовольнив зустрічний позов ОСОБА_4 про усунення перешкод шляхом виселення відповідачів зі спірного будинковолодіння.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кам'янка- Бузького районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

Б.М. Гриновець