Справа № 472/689/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2016 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення до рішення апеляційного суду Миколаївської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з заявою про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви вказав, що рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 31.03.2016 року по справі №472/711/15-ц, у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ФГ «Юлиана» про визнання недійсним договору оренди та додаткової угоди відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23.05.2016 року, рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 31.03.2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійною угоди до договору оренди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Посилаючись на норми ЦПК України просить Веселинівського районного суду Миколаївської області ухвалити додаткове рішення до рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23.05.2016 року, яким стягнути з ФГ «Юлиана» на його користь судові витрати в розмірі 729,48 грн., обґрунтовуючи це тим, що суд апеляційної інстанції в своєму рішення не вирішив це питання.

Представник ФГ «Юлиана» ОСОБА_2 заперечував, щодо задоволення заяви, вказавши, що рішенням апеляційної інстанції з ФГ «Юлиана» на користь ОСОБА_3 стягнуто судовий збір 267,96 грн., який він відшкодував, кошти за експертизу він не повинен сплачувати, так як не наполягав на її проведенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, представника відповідача, дійшов переконання, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» (далі - Постанові Пленуму №14) додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі.

Посилання представника позивача на п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Постанові Пленуму №10), відповідно до якого, «У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи», не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

На даний час існують дві Постанови Пленуму, пункти яких частково суперечать один одному, так в Постанові Пленуму №14 вказується що додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі, в Постанові Пленуму №10 додатково зазначається, що додаткове рішення може ухвали також суд першої інстанції.

З даного питання суд керується виключно нормою ст. 220 ЦПК України, в якій чітко зазначено, який суд може ухвалити додаткове рішення і з яких питань, і це лише суд що ухвалив рішення, іншого Законодавець не передбачив.

Також суд зазначає, що не може вирішити питання в частині додаткового рішення до рішення суду апеляційної інстанції, тому що це буде втручання в ті обставини по справі, які судом першої інстанції не досліджувалися, зокрема суду не відомо чи стороною під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції ставилася вимога про стягнення на його користь судових витрат та чи досліджувалися вказані обставини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Отже заявити вимогу про стягнення судових витрат це право сторони, сторона по справі при бажані може і не заявляти дану вимогу.

Додатково слід зазначити, що в мотивувальній частині судового рішення апеляційної інстанції, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України зазначив про документально підтверджені судові витрати, які на користь позивача з відповідача потрібно стягнути і в резолютивні частині вирішив дане питання. Якщо позивач вважає, що суд апеляційної інстанції не вірно визначив суму судових витрат або допустив описку чи арифметичну помилку, він вправі подати касаційну скаргу або заяву до суду апеляційної інстанції про виправлення описки чи арифметичної помилки.

Виходячи з вищенаведеного, з заявою про ухвалення додаткового рішення до рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23.05.2016 року по справі №472/711/15-ц, в порядку ст. 220 ЦПК України, ОСОБА_3 потрібно звертатися до апеляційного суду Миколаївської області.

Керуючись ст.ст. 57-60, 208, 209, 210, 212-214, 218 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 5 днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали - протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4