№621/1533/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

15 серпня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: територіальна громада Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

01 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи: територіальна громада Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, в якій просить визнати за ним у порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, право на земельну частку (пай) під № НОМЕР_1 в ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, що розташована в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею - 4,1301 га., в тому числі ріллі - 3,9653 га., сіножаті - 0,1648 га., на яку спадкодавця мала право на підставі Протоколу №4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 15 січня 2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), та Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_5, яка за життя працювала у ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», якій у даний час перейменовано у ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень», що розташоване на території с. Першотравневе Зміївського району Харківської області в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. При розпаюванні даного сільськогосподарського підприємства мати набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», за якою було закріплено земельну частку (пай) № НОМЕР_1, розміром - 4,1301 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень». Крім того, за життя ОСОБА_5 була власником простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн., в кількості 3304 шт. з належними по ним дивідендами ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» згідно сертифікату серія НОМЕР_2, виданого ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» 25 травня 2004 року, а також була власником права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», розміром - 4,1301 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розгляд справи проводити без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи територіальної громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, 11 серпня 2016 року до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнають у повному обсязі.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Племінний завод «Червоний Велетень» у судове засідання не з'явився, у листі за № 1317 від 11 серпня 2016 року, який надійшов до канцелярії суду 11 серпня 2016 року, просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, 09 серпня 2016 року до канцелярії суду надано письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, які просив врахувати при ухваленні рішення.

Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації актів про смерть Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області було зроблено відповідний запис за № 27, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3. (а.с. 11)

На час смерті ОСОБА_5 була інвалідом II групи загального захворювання, про що свідчить копія довідки серії МСЕ № 003785 від 25.05.2001 року/ (а.с. 12)

За життя ОСОБА_5 працювала у ВАТ«Племінний завод «Червоний велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», якій у даний час перейменовано у ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень», що розташоване на території селища Першотравневе Зміївського району Харківської області в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, про що свідчить довідка директора радгоспу - технікуму. (а.с. 13)

15 січня 2002 року відбулися загальні збори членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», на яких ухвалено список членів трудового колективу і пенсіонерів, які раніше працювали в ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», та які мають право на земельну частку (пай).

Згідно з Протоколом № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», від 15 січня 2002 року, рішенням зборів був затверджений список громадян - членів трудового колективу і пенсіонерів, що раніше працювали у ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», які мають право на земельну частку (пай), до якого під № 573 внесено ОСОБА_5

06 грудня 2003 року на загальних зборах власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» внаслідок розподілу земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування ОСОБА_5 виділено земельну ділянку (пай) під № НОМЕР_1, загальною площею - 4,1301 га, в т.ч. ріллі - 3,9653 га, сіножаті - 0,1648 га.

З Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 року та додатку до протоколу вбачається, що було проведено розподіл земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування, згідно з яким за ОСОБА_5, яка мала право на земельну частку (пай), до якого її було внесено під № 573, закріплено земельну частку під № НОМЕР_1, загальною площею - 4,1301 га, в т.ч. ріллі - 3,9653 га, сіножаті - 0,1648 га. (а.с. 14, 23-61)

Однак, за життя ОСОБА_5 не оформила своє право.

Згідно ч. 2 ст. 25 ЗК України рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; г-1) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Згідно із ч. 3 ст. 118 ЗК України громадяни працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постій -ному користування цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської або районної ради, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 р. № 290/96 - ВР приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених).

Таким чином, право ОСОБА_5 на земельну частку (пай) виникло у неї за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок її смерті, та входить до складу спадщини.

Спадкоємцями першої черги на майно після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1, ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2, які не претендують на спадщину.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто на момент дії Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року), то правовідносини щодо спадкового майна виникли в період дії цього Кодексу, а тому при вирішенні справи повинні бути застосовані саме його норми.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. - відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (в редакції 1963 p.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 527 ЦК України спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК України вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1, та ОСОБА_5, підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 113974. (а.с. 18)

З копії довідки № 2038 від 28 липня 2016 року, виданої Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована з 1999 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 року за адресою: АДРЕСА_1. На день смерті ОСОБА_5 за вищевказаною адресою були зареєстровані та проживали ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - син померлої, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - син померлої, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, - чоловік померлої. (а.с. 20)

Таким чином, після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, що передбачено нормами ЦК України в редакції 1963 року, і саме тому в встановлений законом термін заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, і не заявляв про відмову від спадщини.

З відповіді завідувача Зміївської державної нотаріальної контори № 1422/01-16 від 15.08.2016 року вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю.

Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Таким чином, право ОСОБА_5 на земельну частку (пай) виникло у неї за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок її смерті, та входить до складу спадщини.

За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачами, що не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання за ним права на земельну частку (пай) є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 78,81,116,118 Земельного Кодексу України, ст. ст. 1216,1217,1218 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 10, 11, 60, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: територіальна громада Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) під №422 в ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, що розташована в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею - 4,1301 га., в тому числі ріллі - 3,9653 га., сіножаті - 0,1648 га., на яку спадкодавця набула права на підставі Протоколу № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 15 січня 2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), та Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: