Справа № 307/3861/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Кондора Р.Ю., Леска В.В.,

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Тячівського районного суду від 01 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка 24 грудня 2015 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання трьох дітей у розмірі 3000 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що 02.03.2002 вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу в них народилося троє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають разом з матірю.

Вказувала, що відповідач з березня 2014 року проживає окремо від дітей та коштів на їх утримання не надає.

Рішенням Тячівського районного суду від 01.02.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи з 24.12.2015 до досягнення ними повноліття.

Позивачка судове рішення не оскаржила.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Зокрема вказує, що він звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису про шлюб, який прийнято Тячівським районним судом до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Зазначає, що в разі визнання судом шлюбу неукладеним буде відсутньою презумпція його батьківства щодо дітей.

На адресу апеляційного суду надійшла заява представника відповідача, в якій він просив справу розглянути без участі відповідача та його представника (а.с.43).

Заслухавши суддю-доповідача, позицію позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що шлюб між сторонами зареєстровано 02.03.2002 (а.с.7). Від цього шлюбу в них народилося троє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4-6). Зі свідоцтв про народження дітей вбачається, що батьком цих дітей записано відповідача ОСОБА_1, про що зроблено відповідні записи в книзі записів актів громадянського стану про народження сина ОСОБА_4 за № 13 від 03.09.2002, доньки ОСОБА_3 за №12 від 01.07.2004 та відповідний актовий запис про народження сина ОСОБА_5 за № 9 у Книзі реєстрації народжень від 28.10.2008.

У запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач зазначав, що позивач є його цивільною дружиною 9 липня 2000 року у них було весілля, проте шлюб не реєстрували, оскільки позивачка на той час не досягла шлюбного віку. Заперечує, що шлюб було зареєстровано 2 березня 2002 року. Він звернувся до суду із позовом про визнання шлюбу із позивачкою неукладеним, та вважає, що в разі задоволення його позову буде відсутньою презумпція його батьківства щодо дітей.

Проте відповідачем не надано доказів щодо виключення запису про ОСОБА_1 як батька з актових записів про народження дітей.

Відповідно до Акту-обстеження, діти проживають разом з матірю, часто хворіють (а.с.11).

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу платника аліментів або, за заявою платника або одержувача аліментів, у твердій грошовій сумі, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших утриманців, інші обставини які мають значення для справи.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України), тобто при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 184 СК України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватись залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст. 184 СК України та принципам такого способу визначення розміру аліментів.

Відповідач у суді визнав ту обставину, що не має постійного місця роботи та регулярного доходу, виїжджає на сезонні заробітки за межі Закарпатської області.

Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі є правильним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач є молодою, працездатною особою, тобто за станом здоров'я здатний до активної трудової діяльності.

При ухваленні рішення судом першої інстанції вірно враховано той факт, що відповідач є батьком трьох дітей.

Не можуть бути взятими до уваги твердження скаржника про предявлення ним позову до ОСОБА_3 про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису про шлюб, а також посилання на можливу відсутність презумпції його батьківства в разі задоволення такого позову, оскільки вони не стосуються предмета доказування у даній справі.

Зважаючи на викладене судова колегія вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляції висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: