У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на спадщину за законом та усунення перешкод у користування спадковим майном, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його племінниця ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила квартира АДРЕСА_1. 23 травня 2013 року він, як спадкоємець третьої черги, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому повідомили про те, що право на вказану квартиру отримав ОСОБА_3 на підставі акту про проведення прилюдних торгів від 02 квітня 2013 року. В подальшому ОСОБА_3 відчужив квартиру ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу посвідченого 01 жовтня 2013 року приватним нотаріусом. Зазначав, що в Голосіївському РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідується кримінальне провадження щодо неправомірного заволодіння зазначено квартирою. В межах зазначеного кримінального провадження ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві надано інформацію про те, що згідно з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у відділі не перебували виконавчі документи щодо боржника ОСОБА_4, не проводились прилюдні торги із відчуження спірної квартири та не видавався акт державного виконавця про продаж зазначеної квартири на прилюдних торгах. Спеціалізоване ПП «Нива-В.Ш.» надало інформацію, що не проводило реалізацію вказаної квартири з прилюдних торгів. Оскільки за життя ОСОБА_4 квартира не відчужувалась у встановленому законом порядку, то така входить до складу спадщини після смерті останньої, а тому, він як спадкоємець, має право на прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що його право на квартиру не визнається відповідачем ОСОБА_2, який вважає себе власником квартири, що унеможливлює набуття ним права власності на спірну квартиру, шляхом видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, а ОСОБА_2 фактично проживає у спірній квартирі, змінив замки на вхідних дверях, чим чинить йому перешкоди у доступі до квартири, позивач просив витребувати із чужого незаконного володіння відповідача вказану квартиру, визнати за ним право власності на неї в порядку спадкування за законом після смерті його племінниці ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути йому перешкоди у здійсненні права власності вказаною квартирою шляхом виселення з неї відповідача, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 01 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його племінниці ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим № 1365, укладений 01 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 вказану квартиру. Виселено ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1, зобов'язавши останнього передати ОСОБА_1 ключі від дверей зазначеної квартири для безперешкодного доступу до неї. Розподілено судові витрати.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року рішення районного суду скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення залишити без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення районного суду від 02 червня 2015 року та рішення апеляційного суду від 17 лютого 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, та залишити позов без розгляду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення районного суду, в його нескасованій частині, та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи частково позов, апеляційний суд, погодившись частково з висновками районного суду, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку, що спірна квартира вибула із володіння позивача, як спадкоємця, поза його волею, а відтак, в силу вимог ст. ст. 388, 392 ЦК України вимоги позивача про визнання за ним права власності на квартиру в порядку спадкування та витребування його з чужого володіння є обґрунтованими. При цьому, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, оскільки позивач не був стороною зазначеного договору.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року, в його нескасованій частині, та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова