_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2523/2012
Провадження № 2/520/573/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який неодноразово було уточнено та згідно остатньої редакції від 30.05.2016 року просив суд ухвалити рішення, яким розділити майно, що було набуте за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на: нежитлове приміщення загальною площею 41,7 кв.м., що складається в цілому з основних приміщень 1,5, коридору-2, санвузлу 3, складової 4, та знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ялинкова, буд. 5; земельну ділянку площею 0,049 га, за адресою: м. Одеса, провулок Водний, 7; житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, провулок Водний, буд. № 7, що в цілому складається з житлового будинку визначеного в технічній документації під літ. «Б», сараїв літ. «Г», «Ж» навісу літ. «Е», огорожі «1,2, мостіння» - І.

Встановити порядок виконання рішення суду шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, провулок Водний, буд. № 7, зареєстроване на підставі договору дарування № 902 будинку від 20.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за № 902, та земельну ділянку площею 0,049 га, за адресою: м. Одеса, провулок Водний, 7, зареєстроване на підставі договору дарування № 906 земельної ділянки від 20.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 906, скасованих рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.02.2015 року (провадження № 22-ц/785/54/15), та проведення реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,049 га, за адресою: м. Одеса, провулок Водний, буд. № 7, за ОСОБА_1.

Згодом, ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, який також неодноразово було уточнено та згідно редакції від 30.05.2016 року просить ухвалити рішення яким поділити належне на праві спільної сумісної власності подружжя майно, а саме: визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок розташований за адресою м. Одеса, провулок Водний, 7; земельну ділянку площею 0, 049 га, розташовану за адресою м. Одеса, провулок Водний, 7; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ялинкова, 5.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в останніх уточнених позовних вимогах просив справу розглядати в його відсутність.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_5 у судовому засіданні зустрічний позов з урахування останніх уточнень підтримала в повному обсязі, позовну заяву ОСОБА_1 визнала, проти її задоволення не заперечувала. Пояснила, що між сторонами фактично досягнуто згоди щодо поділу майна подружжя.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, вислухавши представника позивача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України.

Судом встановлено, що 20 вересня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Коцюба) ОСОБА_6, про що було складено відповідний актовий запис за № 977, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 І-ЖД № 058875 ( т. 1, а.с. 9).

В період вказаного шлюбу, 05 січня 2001 року народилась донька ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_5 1-ЖД № 333193, виданим 16 лютого 2001 року (т. 1, а.с.54).

Подружні стосунки між сторонами не склались, у звязку з чим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (т. 6 а.с. 86-88).

Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці, площею 0,049 га, за адресою: м.Одеса, провулок Водний 7, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори 20 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (т. 4, а.с. 13); земельна ділянка, площею 0,049 га, за адресою: м.Одеса, провулок Водний 7, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 723123, виданого на ім'я ОСОБА_2 на підставі рішення Одеської міської ради від 25 грудня 2008 року за № 3940-У (т. 1 а.с. 157); квартира № 40 за адресою: м.Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 59-В, корпус 1, яка на підставі Свідоцтва про право власності від 16 січня 2004 року зареєстрована за ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 27), а також на підставі Договору купівлі-продажу від 04 червня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою м. Одеса, вулиця Ялинкова, буд. 5. (т. 1, а.с. 10).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2013 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу ОСОБА_4 було посвідчено Договір дарування будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняла у власність будинок під № 7 по провулку Водний в місті Одесі, що складається в цілому з одного житлового будинку, зазначеного на схематичному плані під літерою «Б», житловою площею 36, 8 кв.м., загальною площею 54,9 кв.м., сараїв під літерою «Г», «Ж» навісу під літерою «Е», огорожі № 1,2,5-7, мостіння І. (т. 5, а.с. 85-86).

Того ж дня, 20 серпня 2013 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу ОСОБА_4 було посвідчено Договір дарування земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняла у власність земельну ділянку площею 0,0490 га , що розташована за адресою м. Одеса, провулок Водний 7.

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року, яким визнано договір дарування житлового будинку та земельної ділянки по провулку Водному 7 у м. Одесі недійсними.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року залишено без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про встановлення факту належності житлового будинку по провулку Водному, 7 в м. Одесі їй на праві особистої власності.

Однак, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 60055499 від 27 травня 2016 року спірні земельна ділянка та житловий будинок за адресою м.Одеса, провулок Водний, 7 до теперішнього часу зареєстроване за ОСОБА_3.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку .

Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобовязанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на імя одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна.

Обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ це обєкт матеріального світу, саме предмети якого є обєктом права власності.

Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України.

Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання.

Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна.

Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму обєкта права спільної сумісної власності.

При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, яке придбано за час шлюбу, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці, площею 0,049 га, за адресою: м. Одеса, провулок Водний 7; земельна ділянка, площею 0,049 га, за адресою: Одеса, провулок Водний 7; квартира № 40 за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 59-В, корпус 1 та нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою м. Одеса, вулиця Ялинкова, буд. 5 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно ст.ст. 355 ч.1, 356 ч.1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального, сімейного законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує положення ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення по справі суд бере до уваги, що в судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо поділу майна подружжя.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 293, 294 ЦПК України, ст. ст. 60, 62, 63, 67 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на нежитлове приміщення загальною площею 41,7 кв.м., що складається в цілому з основних приміщень 1,5, коридору-2, санвузлу 3, складової 4, та знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ялинкова, буд. 5.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,049 га, за адресою: м. Одеса, провулок Водний, буд. 7.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, провулок Водний, буд. № 7, що в цілому складається з житлового будинку визначеного в технічній документації під літ. «Б», сараїв літ. «Г», «Ж» навісу літ. «Е», огорожі «1,2, мостіння» - І.

Визнати за ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з трьох житлових кімнат жилою площею 61,7 кв.м., загальною площею 107,2 кв.м..

Встановити порядок виконання рішення суду, вказавши, що воно є підставою для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, провулок Водний, буд. № 7, зареєстроване на підставі договору дарування № 902 будинку від 20.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за № 902, та земельну ділянку площею 0,049 га, за адресою: м. Одеса, провулок Водний, 7, зареєстроване на підставі договору дарування № 906 земельної ділянки від 20.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 906, скасованих рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.02.2015 року (провадження № 22-ц/785/54/15) та проведення реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,049 га, за адресою: м. Одеса, провулок Водний, буд. № 7, за ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Куриленко О. М.