Справа № 462/8620/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 лютого 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 48 по вул. Садова,9 у м. Львові. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.11.2013 р., йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.11.2013 року. Відповідно п. 16 вказаного договору купівлі-продажу квартири, продавець ОСОБА_2 зобовязалась звільнити квартиру, оплатити всі комунальні послуги на момент виселення, виписатись з проданої квартири разом з членами сімї та всіма зареєстрованими в цій квартирі особами до 01.12.2014 року. Однак відповідачка ОСОБА_2 свого зобовязання не виконала. На даний час у квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Відповідачі у спірній квартирі не проживають, однак зареєстровані за вказаною адресою. Відповідачі відмовляються добровільно знятись з реєстрації. У звязку із наведеним, просить суд позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без участі відповідачів, які будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявився без поважних на те причин, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартири, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.11.2013 р. ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 /а.с.11-12/. Відповідно до п. 16 вказаного договору купівлі-продажу сторони домовились, що продавець зобовязується звільнити квартиру, оплатити всі комунальні послуги на момент виселення, виписатись з проданої квартири разом з членами сімї та всіма прописаними в цій квартирі особами до 01 грудня 2014 року, на що покупець дає свою згоду.

Відповідно до довідки ЛКП «Скнилівок» від 23.11.2015 р. у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 колишня власниця, ОСОБА_3 донька власника, ОСОБА_4 внук та ОСОБА_5 внук /а.с.7/.

Згідно із ч 1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним у будинку /квартирі/, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З аналізу вказаних норм ЦК та ЖК України слідує, що чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселились до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника.

Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки відповідачі не виконали свого зобовязання та не знялись з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1, як того вимагав договір купівлі-продажу квартири, а крім того права відповідачів, які не є власниками спірної квартири, на користуванні цією квартирою було похідним від прав колишнього власника будинку ОСОБА_2, а з припиненням її права власності, припинилось й право користування житлом відповідачів, а тому таких слід зняти з реєстрації у спірній квартирі, як того вимагає позивач.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,62,88,212-215,218,224-227 ЦПК України, 150, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщення у квартирі АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації із зазначеного місця проживання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Боровков Д.О.