провадження № 2/760/739/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Солом'янський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя: Демидовської А.І.

при секретарі: Шевченко О.С., Беро В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «УКРЕКО-ОЙЛ» про стягнення заробітної плати за вимушений прогул та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив Стягнути з Державного підприємства «УКРЕКО-ОЙЛ» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 1 січня 2015 року по 31 липня 2015 року у розмірі 46 883 гривні 52 копійки, суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з 1 серпня 2014 року по 31 липня 2015 року у розмірі 18 496,89 гривень 89 копійок, усього разом стягнути 65 379 гривень 89 копійок.

У своєму позові ОСОБА_1 посилається на те, що він був прийнятий на роботу в Державне підприємство «УКРЕКО-ОЙЛ» на підставі Наказу від 10 липня 2014 року на посаду першого заступника генерального директора з окладом у 7000,0 грн. і з 10 липня 2014 р. приступив до виконання своїх трудових обов'язків. 31.12.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з посади першого заступника генерального директора Державного підприємства «УКРЕКО-ОЙЛ» за п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, визнано незаконним наказ Державного підприємства «Укреко-ойл» від 31 грудня 2014 року № 40 про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника генерального директора Державного підприємства «Укреко-ойл» та поновлено його на посаді першого заступника генерального директора Державного підприємства «Укреко-ойл» з 31 грудня 2015 року. Виконавчий лист про поновлення на роботі позивача знаходиться в ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві на виконанні. Позивач звертався також до відповідача з письмовим запитом стосовно того, коли його буде поновлено на роботі. Відповідач листом № 61 від 9 червня 2015 року відмовив позивачу у поновленні, пославшись на Мінприроди. Так само до даного часу ОСОБА_1 не виплачено ні заробітну плату за період роботи, ні розрахункові кошти при звільненні, так само як не платить відповідач позивачу кошти і за вимушений прогул. На стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 подав до Солом'янського районного суду м. Києва заяву про видачу судового наказу. По даній справі просить стягнути заробітну плату за вимушений прогул за період з 1 січня 2015 року по 31 липня 2015 року відповідно до статті 235 КЗпП України.

Представник Позивача подала через канцелярію суду заяву, у якій просила розглядати заяву за її відсутності позовні вимоги підтримала з викладених в позовній заяві підстав.

Представник відповідача в попередніх судових засіданнях щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що Позивач після його звільнення з ДП «УКРЕКО-ОЙЛ» працював на іншій роботі, а тому вимушений прогул відсутній, просив суд витребувати трудову книжку або довідки про роботу Позивача. Стосовно розрахунку суми за вимушений прогул та суми компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, то на запитання суду, чи вірно зроблений розрахунок, відповів що «не вірно», проте жодного обґрунтованого зауваження чи пояснення не надав, так само як і контррозрахунку.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу Державного підприємства «УКРЕКО-ОЙЛ» (далі за текстом - Підприємство) від 10 липня 2014 року Позивач був прийнятий на роботу в Підприємство на посаду першого заступника генерального директора з окладом у 7000,0 грн. і з 10 липня 2014 р. приступив до виконання своїх трудових обов'язків.

31.12.2014 року Позивача на підставі Наказу від 31 грудня 2014 року за № 40 було звільнено з посади першого заступника генерального директора Державного підприємства «УКРЕКО-ОЙЛ» за п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, визнано незаконним наказ Державного підприємства «Укреко-ойл» від 31 грудня 2014 року № 40 про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника генерального директора Державного підприємства «Укреко-ойл» та поновлено його на посаді першого заступника генерального директора Державного підприємства «Укреко-ойл» з 31 грудня 2015 року.

Рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу не приймалось, оскільки не була заявлена така позовна вимога.

Рішення в частині поновлення на роботі було піддано негайному виконанню.

Не зважаючи на це, відповідач позивача на роботі не поновив, - ні після прийняття рішення Солом'янським районним судом, ні після проголошення ухвали Апеляційного суду міста Києва.

Позивач пояснив, що його не поновлено на роботі до даного часу. Виконавчий лист про поновлення на роботі позивача знаходиться в ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві на виконанні.

Позивач звертався також до відповідача з письмовим запитом стосовно того, коли його буде поновлено на роботі. Відповідач листом № 61 від 9 червня 2015 року відмовив позивачу, пославшись на Мінприроди, копія листа додана до позовної заяви.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання рішення суду про поновлення Позивача на роботі.

Відповідно до ч. 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до викладених вище обставин, у період з 1 січня 2015 року по 18 червня 2015 року, коли ухвалою Апеляційного суду м. Києва було залишено без змін рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року, яким визнано незаконним наказ Державного підприємства «Укреко-ойл» від 31 грудня 2014 року № 40 про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника генерального директора Державного підприємства «Укреко-ойл» та поновлено його на посаді першого заступника генерального директора Державного підприємства «Укреко-ойл» з 31 грудня 2015 року, має місце вимушений прогул, який підлягає оплаті відповідно до статті 235 КЗпП України.

У період з 19 червня 2015 року по 31 липня 2015 року має місце затримка власником виконання рішення суду, цей період підлягає оплаті відповідно до статті 236 КЗпП України.

Відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Розрахунок середнього заробітку Позивачем проведено у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

У відповідності з абзацом 3 п. 2 вказаного порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В силу абзацу 1 п. 8 Порядку, обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до розрахункових листків, виданих Позивачу Відповідачем, заробітна плата Відповідача за два останні місяці роботи, - листопад та грудень 2014 року, - складала по 7 000 гривень 00 копійок за місяць.

За два останніх місяці, - листопад та грудень, - позивачем було відпрацьовано: 20 днів за листопад 2014 року + 23 дні за грудень 2014 року = 43 робочих дні.

Заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні - 7 000,00 грн. (листопад 2014 року) + 7 000,00 грн. (грудень 2014 року) = 14 000,00 грн.

14 000,00 : 43 = 325 гривень 58 копійок - розмір середньоденної заробітної плати.

Стягненню за вимушений прогул та за час затримки власником виконання рішення суду, відповідно до позовних вимог, підлягає заробітна плата за сім повних місяців, - за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень та липень 2015 року.

Кількість робочих днів:

у січні - 20,

у лютому - 20,

у березні - 21,

у квітні - 21,

у травні - 18,

у червні - 21,

у липні - 23

Усього: 144 робочих дні.

144 х 325,58 грн. = 46 883 гривні 52 копійки.

Таким чином, сума до стягнення за вимушений прогул та за час затримки власником виконання рішення суду, відповідно до позовних вимог (до 31 липня 2015 року) становить 46 883 гривні 52 копійки.

Позивач посилається на те, що заробітна плата за час роботи йому так само не була виплачена. Про стягнення коштів за період роботи він отримав судовий наказ, який знаходиться на виконанні у ДВС Солом'янського РУЮ, проте судовий наказ також не виконаний. Тому Позивач просить стягнути також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з 1 січня 2015 року по 31 липня 2015 року.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виплати заробітної плати Позивачу за період його роботи, а тому позов у частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати також підлягає задоволенню.

Відповідно до довідки банку та виписки з банку, доданої Позивачем до позовної заяви, Відповідачем сплачено заробітну плату за час його роботи в наступних розмірах:

17.02.2015 року - 2 000,00 грн.

01.04.2015 року - 1 990,13 грн.

16.04.2015 року - 1 000,00 грн.

а всього на загальну суму 4 990,13 грн.

Решта заробітної плати не виплачена.

Відповідно до ст. 95 КзПП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

У відповідності до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Розрахунок компенсації заробітної плати проводиться відповідно до Положення про компенсації працівникам втрат частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ від 20 грудня 1997 р. № 1427, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. №159.

Згідно зі зробленим Позивачем та перевіреним судом розрахунком, за період часу з 1 серпня 2014 року по 31 липня 2015 року сума інфляційного збільшення становить 18 496,89 гривень.

Доводи представника Відповідача відносно того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки Позивач працював на іншій роботі, суд відхиляє у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом на підставі довідок, наданих Позивачем на вимогу суду, Позивач працював з 18 березня по 30 вересня 2015 року у філії концерну «Техвоєнсервіс» заступником директора-головним інженером. Його заробітна плата за період позовних вимог склала: у березні - 2 142,86 гривень, у квітня - 4 500 гривень, у травні - 4 750 гривень, у червні - 4 500 гривень, у липні - 4 500 гривень.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

При цьому «різниця в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи» оплачується в тому разі, якщо працівник був не звільнений, а «незаконно переведений на іншу роботу».

Винятків у стягненні заробітної плати за вимушений прогул або за час невиконання власником рішення про поновлення на роботі у зв'язку з роботою на іншому підприємстві законодавство не містить.

За таких обставин, позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Як визначено у ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, а позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1% від задоволених позовних вимог - 653,80 грн. у відшкодування судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 95, 235, 236, 237 Кодексу законів про працю України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИ Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «УКРЕКО-ОЙЛ» про стягнення заробітної плати за вимушений прогул та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «УКРЕКО-ОЙЛ» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 1 січня 2015 року по 31 липня 2015 року у розмірі 46 883 (Сорок шість тисяч вісімсот вісімдесят три) гривні 52 копійки.

Стягнути з Державного підприємства «УКРЕКО-ОЙЛ» на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з 1 серпня 2014 року по 31 липня 2015 року у розмірі 18 496,89 (Вісімнадцять тисяч чотириста дев'яносто шість) гривень 89 копійок.

Усього разом стягнути 65 379 (Шістдесят п'ять тисяч триста сімдесят дев'ять) гривень 89 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «УКРЕКО-ОЙЛ» (Ідентифікаційний код 38138524) в дохід Держави 653,80 грн. у відшкодування судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Демидовська