Провадження № 2/331/67/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Рухловій М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» про захист прав споживача фінансових послуг, повернення банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в я кому вказує на те, що 27 січня 2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» - відповідачем по справі, було укладено договір - заяву № 313731/15622/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 5 місяців в іноземній валюти від 27.01.2015 року, згідно з яким він передав відповідачу вклад в сумі 5 832 (п'ять тисяч вісімсот тридцять два) доларів США, процентна ставка за яким становить 12,50 % річних на строк з 27 січня 2015 року по 27 червня 2015 року.

Взяти на себе зобов'язання за договором від 27.01.2015 року позивачем виконанні в повному обсязі.

Банк взяті на себе зобов'язання за договором від 27.01.2015 року не виконав, оскільки на вимогу позивача, у зв'язку із закінченням строку повернення вкладу, з ним не розрахувався, суми вкладу (депозиту) в розмірі 5 832,00 доларів США та відсотки за користування вкладом (депозитом) з часу закінчення строку дії договору не нараховував та до цього часу вклад не повернув.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦПК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) -це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг.

Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року №516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Таким чином, на відносини між позивачем та відповідачем поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач повністю виконав умови договору, зробивши внесок на депозитний рахунок в сумі 5 832,00 доларів США. Свої ж зобов'язання з повернення суми депозитного внеску та сплати процентів на нього Відповідач в не виконав до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під чал придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до цих визначень закону, позивач має право вимагати від Відповідача сплати суми депозитного внеску 5 832,00 доларів США та процентів на нього.

Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з повернення вкладу та процентів на нього, вказані суми коштів підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. При цьому, оскільки договір було укладено в доларах США, стягненню підлягають вклад та проценти на нього також в доларах США, із зазначенням еквіваленту в національній валюті станом на дату постановлення судом рішення згідно офіційного курсу НБУ. Таким чином, загальна сума вкладу яка підлягає стягненню становить 5 832,00 доларів США, що станом на 20.07.2015 року еквівалентно 122 991,05 гривень, та відсотки на нього в сумі 97,16 доларів США, що станом на 10.08.2015 року еквівалентно 2 049,00 гривень.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 ЦК України вказує, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В преамбулі Закону України "Про захист прав споживачів" зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачає право споживача на належну якість продукції, продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості...".

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем у зв'язку з укладенням Договору, регулюються і Законом України "Про захист прав споживачів".

Станом на 27 червня 2015 року банк не повернув позивачу суму депозитного внеску та не сплатив проценти на нього, отже порушив прийняте на себе зобов'язання. До цього часу позивач продовжує безпідставно та безоплатно користуватись належними мені грошовими коштами, які не повертає мені зловживаючи своїм положенням.

Таким чином, оскільки банк не виконав взятого на себе зобов'язання з видачі вкладу на у зв'язку з настанням строку його повернення, передбаченого п. 1.3. Договору, він тим самим прострочив виконання надання фінансової послуги, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку підлягає пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.

При цьому, оскільки договір було укладено в доларах США, стягненню підлягають штраф в доларах США, із зазначенням еквіваленту в національній валюті станом на дату постановлення рішення суду. Сума пені яка підлягає стягненню за період з 27 червня 2015 року по 10 серпня 2015 року (49 днів) становить 8 573,84 доларів США, що станом на 10 серпня 2015 року еквівалентно 180 796,84 гривень.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, МФО 300131, ЕДРПОУ 09807856, к/р № ІВ Головному управлінні НБУ по м. Києву та області, МФО 321024) на його користь вклад в сумі 5 832,00 доларів США за Договором-заявою № 313731/15622/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 5 місяців в іноземній валюти від 27.01.2015 року та проценти за вкладом, починаючи з 27 червня 2015 року по день ухвалення судом рішення, із розрахунку 1,98 доларів США за кожен день; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, МФО 300131, ЕДРПОУ 09807856, к/р № ІВ Головному управлінні НБУ по м. Києву та області, МФО 321024) на користь ОСОБА_1 (адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Глиноцементна, буд. 14, корп. Ж-2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) пеню, встановлену Законом України «Про захист прав споживачів», за період з 27 червня 2015 року по 10 серпня 2015 року (49 днів) у розмірі трьох відсотків вартості послуги що становить 8 573,84 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, зазначивши, що 04 листопада 2015 р. відповідачем була здійснена операція виплати коштів ОСОБА_1 за заявою вкладника на видачу готівки №519171 від 04.11.2015 p., згідно реєстру через відділення №07-04 АБ «Південний». Загальна сума виплати становить 127 269,40 гривень.

Тобто, відповідач взяті на себе зобовязання за Договором від 27.01.2015 року виконав частково. Оскільки виплата на зазначену дату 04 листопада 2015 p., з урахуванням курсової різниці з 27 червня 2015 року по 04 листопада 2015 року не покриває загальну суму вкладу. Також, банком не була нарахована сума відсотків процентів по вкладу за період з 27 червня 2015 року по 04 листопада 2015 року.

Оскільки основна частка виплати зобовязання відповідача за договором від 27.01.2015 року була здійснена 04 листопада 2015 р. то сума пені, встановлена у відповідності ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» (130 днів) у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожен день прострочки за період з 27 червня по 04 листопада 2015 року.

В уточненому позові, ОСОБА_1 просить суд, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, МФО 300131, ЕДРПОУ 09807856, к/р № 1b Головному управлінні НБУ по м. Києву та області, МФО 321024) на його користь недоотриману часка суми боргу з урахуванням курсової різниці за весь час прострочення вкладу з 27 червня 2015 року по 04 листопада 2015 року становить 6 954,08 гривень, та проценти по вкладу за період з 27 червня 2015 року по 04 листопада 2015 року які становлять 257,77 доларів США, що еквівалентно 5932,57 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, МФО 300131, ЕДРПОУ 09807856, к/р № 1в Головному управлінні НБУ по м. Києву та області, МФО 321024) на користь ОСОБА_1 (адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Глиноцементна, буд. 14, корп. Ж-2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) пеню, встановлену Законом України «Про захист прав споживачів», за період з 27 червня 2015 року по 10 серпня 2015 року у розмірі трьох відсотків вартості послуги що становить 8 573,84 доларів США, що станом на 10 серпня 2015 року еквівалентно 180 796,84 гривень.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пояснив що наполягає на позовних вимогах в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «банк фінанси та Кредит» надав суду письмове заперечення, згідно з яким позов не визнав, зазначивши, що 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову №612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" до категорії неплатоспроможних". 17.09.2015р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, своїм рішення № 171 та розпочала процедуру виведення AT «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому і адміністрації на 3 місяці по 17.12.2015р . Тому, на підставі вищевказаного рішення, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" призначено ОСОБА_3. Також, у відповідності до п.. 1 ч.5 ст.36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час звої адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Суд, заслухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: копією договору-заяви № 313731/47002/3-4 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в національній валюти від 03.12.2014 року, меморіальним ордером № 11073092 від 03.12.2014 року, заявою про повернення вкладу від 03.03.2015 року; копією меморіального ордеру відділення №18 б/н від 25.06.2015 року; копією заяви про повернення вкладу №355 від 25.06.2015року; копією повторного звернення до банку №359 від 02.07.2015р.; розрахунком суми вкладу, відсотків та пені; рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 р. № 171.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобовязаний докласти максимум зусиль для усунення конфлікту інтересів працівників банку та клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

До відносин банку та клієнта банку за поточним рахунком, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору про обслуговування банківського рахунку.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського внеску незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Банківський платіжний інструмент - засіб, що містить реквізити, які ідентифікують його емітента, платіжну систему, в якій він використовується, та, як правило, держателя цього банківського платіжного інструмента. За допомогою банківських платіжних інструментів формуються відповідні документи за операціями, що здійснені з використанням банківських платіжних інструментів, на підставі яких проводиться переказ грошей або надаються інші послуги держателям банківських платіжних інструментів.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

Як вбачається із п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг.

Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року №516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У відповідності до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

За таких обставин суд приходить до висновку про поширення на відносини між сторонами положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, а також свого обов'язку із виплати процентів на вклад загальна сума заборгованості ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит » перед ОСОБА_1 складає, з урахуванням курсової різниці за весь час прострочення вкладу з 27.06.2015 р. по 04.11.2015 р. 6954 грн. та проценти по вкладу за цей же період 257,77 дол.США, що еквівалентно 5932, 57 грн.

Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року)".

Згідно зі ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав".

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Таке порушення виявилося в наступному: у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Проте, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, заяву позивача, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Враховуючи зазначене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 6 090 грн.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

Так, в даному випадку представник відповідача обґрунтовує свої заперечення тим, що 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову №612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" до категорії неплатоспроможних". 17.09.2015р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, своїм рішення № 171 та розпочала процедуру виведення AT «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому і адміністрації на 3 місяці по 17.12.2015р . Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України про систему гарантування вкладів фізичних осіб, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. А відповідно до п.2 цієї статті, також забороняється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку. Виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Крім того, відповідно до п.З ч.5 ст.36 цього Закону, під час дії тимчасової адміністрації забороняється здійснення нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Аналізуючи зазначені позивачем підстави та надані суду докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 було затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення № 14), яке розроблено відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду.

Положенням ч.1 та ч.2 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: 1) веде реєстр учасників Фонду; 2) акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; 3) інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України; 31) здійснює випуск облігацій у порядку та за напрямами розміщення, визначеними цим Законом, і видачу фінансових векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік; 4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі

прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; 6) бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України; 7) застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи; 8) здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку; 9) здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону; 10) надає фінансову підтримку банку відповідно до цього Закону; 11) здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам; 12) надає цільову позику банку для виплат вкладникам банку відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, а також фінансування витрат для оплати роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, що здійснюються протягом дії тимчасової адміністрації; 13) здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону; 14) вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та п. 8 розділу 1 Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 5. ст.36. Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Виходячи з наведеного, під час дії тимчасової адміністрації вкладник може отримати свої кошти за договором банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився та за договорами банківського рахунку.

Відповідно до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачає право споживача на належну якість продукції, продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості...".

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача в судовому порядку підлягає пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожний день прострочення. Згідно з розрахунком наданим разом з первісним позовом, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 27 червня 2015 року по 10 серпня 2015 року (49 днів) становить 8 573,84 доларів США, що станом на 10 серпня 2015 року еквівалентно 180796,84 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 22, 41, 42, 55, 64 Конституції України, ст. ст. 509, 526, 610-612, 625, 633, 1058, 1059, 1060, 1212 ЦК України, ст.ст. 19, 22 Закону України « Про захист прав споживача», суд

В И Р І Ш И В:

Уточнений позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» про захист прав споживача фінансових послуг, повернення банківського вкладу, задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, МФО 300131, ЕДРПОУ 09807856, к/р № 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву та області, МФО 321024) на користь ОСОБА_1 (адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Глиноцементна, буд. 14, корп. Ж-2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) частку суми боргу з урахуванням курсової різниці за весь час прострочення вкладу з 27 червня 2015 року по 04 листопада 2015 року в розмірі 6 954,08 гривень, та проценти по вкладу за період з 27 червня 2015 року по 04 листопада 2015 року в розмірі 5932,57 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, МФО 300131, ЕДРПОУ 09807856, к/р № 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву та області, МФО 321024) на користь ОСОБА_1 (адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Глиноцементна, буд. 14, корп. Ж-2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) пеню за період з 27 червня 2015 року по 10 серпня 2015 року у розмірі трьох відсотків вартості послуги в розмірі 180 796,84 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, МФО 300131, ЕДРПОУ 09807856, к/р № 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву та області, МФО 321024) на користь держави судовий збір в розмірі 6090, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя М.В. Антоненко