АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 653/1644/14-ц Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Номер провадження 22-ц/791/82/16 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової О.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Херсонської обласної державної адміністрації про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

03.06.2014р. ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 та Херсонської обласної державної адміністрації про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки від 20.12.2012р. згідно якого ОСОБА_3 придбала у власність земельну ділянку площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 яка частково накладається на належну позивачці земельну ділянку по АДРЕСА_2

Оскільки акт погодження меж вона, як суміжний землевласник не підписала, вважає, що договір укладений із порушенням встановленого порядку та її права землекористування, а тому просила визнати недійсним вказаний договір.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається не незаконність рішення суду, просить його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Можливість реалізувати суб'єктивне право на захист свого цивільного права у випадку його порушення закріплена у ст. 15 ЦПК України, де встановлені заходи захисту у порядку цивільного судочинства в тому числі і земельних прав.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб визначений законом, як це встановлено ст. 4 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено і підтверджено письмовими доказами, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,3257 га по АДРЕСА_1 надана під розміщення бази відпочинку «Каховка», згідно державного акта, виданого Генічеською районної державною адміністрацією 09.02.2006р. (а.с.17,133).

Право власності за позивачкою на об'єкт нерухомості, базу відпочинку «Каховка», встановлено на підставі рішення постійно діючого Третейського суду від 08.10.2008р. та внесено у реєстр прав власності на нерухоме майно 11.11.2008р. (а.с.13).

На підставі розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 31.08.2010р. № 762 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом викупу), орієнтовною площею 0,150 га (землі рекреаційного призначення - забудовані землі, нерухоме майно належить громадянинові на праві власності згідно з витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 04.11.2008р.) із земель запасу, розташованих за межами населеного пункту по АДРЕСА_1 на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області для розміщення бази відпочинку.(а.с.10).

Розроблений землевпорядною організацією проект відведення ОСОБА_3 земельної ділянки погоджений Комісією з питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою.

У встановленому п.12 Типового положення про комісію з розгляду питань, пов`язаних із погодженням документації із землеустрою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2009р, № 1420, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, висновок Комісії щодо погодження наданого проекту землеустрою, оскаржений не був.

Розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 13.11.2012р. № 864 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) земельної ділянки площею 0,1500 га за межами населеного пункту із земель запасу рекреаційного призначення, розташованих на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, для розміщення бази відпочинку. Надано цю земельну ділянку у власність (шляхом викупу) ОСОБА_3 (а.с.11).

Договір купівлі - продажу вказаної земельної ділянки у встановленому законодавством нотаріальному порядку укладено відповідачами 20.12.2012р., згідно якого покупцеві ОСОБА_3 21.12.2012р. видано державний акт про право власності цієї земельної ділянки (а.с.7-8,18).

Кошти, визначені за оцінкою вартості предмета продажу в розмірі 64113 грн. сплачені покупцем до часу укладання договору 23.11.2012р. (а.с.9).

Правомірність наведених розпоряджень голови Херсонської обласної державної адміністрації щодо відведення вказаної земельної ділянки та передачі її у власність шляхом викупу ОСОБА_3 у визначеному законодавством порядку не оспорена.

Станом на час розгляду цієї справи наявність права власності на об'єкт нерухомості, будинок відпочинку по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності від 27.02.2013р. розміщений на переданій у власність земельній ділянці, підтверджено довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 157,160).

Як вбачається зі змісту позовних вимог, факт порушення своїх прав ОСОБА_2 пов'язує із тим, що надана ОСОБА_3 суміжна земельна ділянка графічно накладається на земельну ділянку, що надана їй у власність згідно державного акта від 09.02.2006р.

За письмовим повідомленням відділу Держземагентства у Генічеському районі Херсонської області від 01.11.2013р. відсутнє накладання земельних ділянок з кадастровими номерами в Державному земельному кадастрі НОМЕР_2 (належну ОСОБА_3.) та НОМЕР_1 (належну ОСОБА_2.) (а.с.54).

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи за клопотанням ОСОБА_2 проведена судова земельна - технічна експертиза, з метою вирішення питання чи розміщений об'єкт нерухомості, будинок відпочинку по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_3 на частині суміжної земельної ділянки, яка перебуває у власності позивачки по АДРЕСА_2

Експертом проведені дослідження із вимірюванням суміжних земельних ділянок в натурі, зіставлені топографічні, геодезичні вишукування, що відображені у технічній документації по відведенню суміжних земельних ділянок та встановлення їх меж, а також місце розташування нерухомості, належної відповідачці у відповідності до геодезичного дослідження із визначенням фактичної площі та меж земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів та державних актів на право власності, земельна ділянка площею 0,1500 га, яка належить ОСОБА_3, від точки Е до точки А межує із земельною ділянкою площею 0,3257 га, яка належить позивачці.

За висновком експерта об'єкт нерухомості, що належить ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 не розміщений на земельній ділянці по АДРЕСА_2 належній на праві власності позивачці.

В ході розгляду справи позивачка не надала жодних доказів на підтвердження того факту, що оспореним договором купівлі - продажу спірної земельної ділянки, стороною у якому вона не була, порушено її права власності чи володіння належною їй земельною ділянкою, та наявність обставин з якими вона пов'язує порушення своїх прав, тоді як наведені вище письмові докази спростовують вказані доводи позивачки.

Неприйнятними є також посилання в апеляційній скарзі на рішення суду апеляційної інстанції від 20.12.2012р. ухваленого у іншій цивільній справі, де предметом судового розгляду було визнання права власності за ОСОБА_3 на нежитлові приміщення, які розміщені на суміжній земельній ділянці, оскільки станом на час укладання оспореного позивачкою договору, право власності на зазначені споруди встановлено у відповідності до реєстру речових прав на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 31.05.2010р., а після його скасування рішенням суду апеляційної інстанції від 20.12.2012р., право власності на ці ж споруди встановлено на підставі свідоцтва про право власності від 27.02.2013р. (а.с.57,58).

Враховуючи, встановлені обставини справи щодо дотримання порядку продажу встановленого ст. 128 ЗК України та попередньої оплати вартості земельної ділянки, а також відсутності факту порушення земельних прав позивачки на володіння належної їй земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог із заявлених позивачкою підстав.

Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для її задоволення і скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ______________ Н.В.Орловська

Судді: ______________ В.В.Майданік

______________ О.В.Кутурланова