Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 336/6073/15цГоловуючий у 1-й інстанції Суркова В.П.
№22-ц/778/280/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Савченко О.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (надалі - ВАТ «Запоріжжяобленерго») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення вартості необлікованої електроенергії

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1, особовий рахунок № НОМЕР_3, за результатами порушення Правил користування електричною енергією для населення (надалі - ПКЕЕН) (самовільного підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника поза приладом обліку; підключення частини будинку; точка підключення по фазному та нульовому проводі на ділянці ввідного кабелю після перших ізоляторів на будинку та ввідними клемами лічильника на горищі будинку), акт про порушення № 00134466 від 14.12.2013 року, на його користь 2440,85 грн. розрахованої згідно із п. 3.1.3 Методики вартості необлікованої електричної енергії, від сплати якої у добровільному порядку на користь позивача відповідачі ухиляються, а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року (а.с.34-37) позов ВАТ «Запоріжжяобленерго» задовлено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» вартість необлікованої електроенергії у сумі 2440,85 грн., а також витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Позивач ВАТ «Запоріжжяобленерго» та відповідач ОСОБА_3 із зазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ВАТ «Запоріжжяобленерго» до неї та ОСОБА_3 про стягнення солідарно вартості не облікованої електроенергії в повному обсязі.

У судове засідання 21 січня 2016 року належним чином повідомлена апеляційним судом про час та місце розгляду цієї справи (а.с.56) відповідач ОСОБА_3 не з'явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала.

При вищевикладених обставинах, враховуючи положення ст. 305 ч. 2 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки відповідача ОСОБА_3 у дане судове засідання у цій справі та ухвалила розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останньої за присутністю відповідача ОСОБА_2, представника останньої за договором - адвоката (а.с.58-59) ОСОБА_4 та представника ВАТ «Запоріжжяобленерго» за довіреністю (а.с. 60) Чернишевої В.В.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, у тому числі:

-ОСОБА_2 та представника останньої ОСОБА_4, які на запитання колегії суддів зазначали, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є сестрами, будинок за адресою: АДРЕСА_1 дістався їм у спадщину (5/16 частин - ОСОБА_2 та 7/16 частин - ОСОБА_3), є ще 1/8 частина будинку третьої спадкоємця (їх брата), який не оформив на себе спадщину після смерті спадкодавця та у цьому будинку не мешкає; вказаний будинок в натурі не поділений, в ньому юридично за рішенням суду чи договором не визначений порядок користування між сестрами, живуть у цьому будинку обидві сестри та члени їх сім'ї, зареєстровані, і хоча особовий рахунок по оплаті електроенергії відкритий на неї ОСОБА_2,але договору на поставку електроенергії у неї з позивачем немає, порушення виявлено на горищі будинку, доступ до горища є у обох сестер, ОСОБА_2 не має довіреності на ведення цієї справи від ОСОБА_3, вважає, що порушення ПКЕЕН допустила саме сестра ОСОБА_3;

-представника ВАТ «Запоріжжяобленерго» за довіреністю (а.с. 60) Чернишеву В.В., яка на запитання колегії суддів зазначала, що позивач через свого представника у суді першої інстанції у судовому засіданні просив стягнути вартість необлдікованої вартості саме з двох відповідачів та з урахуванням уточнень - солідарно, проте, суд першої інстанції помилково стягнув вказану вартість лише з одного відповідача; ВАЕ «Зпоріжжяобленерго» не оскаржувало вказане рішення суду першої інстанції у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог лише через брак коштів на сплату судового збору,

-перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право його скасувати і ухвалити нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що задовольняючи позов позивача у цій справі лише частково та стягуючи на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» вартість необлікованої енергії та судові витрати у повному обсязі лише з відповідача ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст. ст. 526, 527, 541, 543 ЦК України, п.п. 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення, ст.26 Закону України «Про електроенергетику», ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України та виходив із того, що мало місце порушення Правил користування електричною енергією для населення лише з боку відповідача ОСОБА_2

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції у цій справі вказаним вимогам не відповідає.

Так, встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю відповідачів у цій справі - ОСОБА_2 (5/16 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя /справа №2-854/06/01.08.2006/ а.с.13 +1/8 а.с.15) та ОСОБА_3 (7/16 а.с.14), решта будинку у вигляді 1/8 його частини - юридично за іншими спадкоємцями не оформлена після смерті спадкодавця та рахується за останнім (а.с.15).

Особовий рахунок по оплаті електроенергії № НОМЕР_1 за вказаною адресою відкритий на ім'я відповідача ОСОБА_2 (а.с.8).

І хоча у матеріалах цієї справи відсутні докази на підтвердження укладення між ОСОБА_2 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» письмового договору на постачання послуг з електроенергії у будинок АДРЕСА_1, це не спростовує наявності фактичних договірних відносин між останніми та того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є фактичними споживачами електричної енергії, що поставляється ВАТ «Запоріжжяобленерго» у будинок, співвласниками якого вони є.

Згідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач сам забезпечує безпечну експлуатацію своїх енергетичних установок та їх належний технічний стан і несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією.

Предметом стягнення у цій справі є саме вартість необлікованої електроенергії внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН.

Так, встановлено, що при перевірці 14 грудня 2013 року працівниками ВАТ «Запоріжжяобленерго» дотримання ПКЕЕН у будинку АДРЕСА_1 було виявлено: «самовільне підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника поза приладом обліку; підключення частини будинку; точка підключення по фазному та нульовому проводі на ділянці ввідного кабелю після перших ізоляторів на будинку та ввідними клемами лічильника на горищі будинку» (акт про порушення №00134466 від 14.12.2013 року, копія а.с.5).

Згідно із 3.1.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, позивачем розраховано вартість необлікованої електроенергії у розмірі 2440,85 грн. (розрахунок а.с.7).

Законодавством не передбачено права суду на зменшення правильно розрахованої суми вартості необлікованої електроенергії внаслідок ПКЕЕН.

Крім того, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 факт наявності вищевказаного самовільного підключення електроенергії у будинку та розрахунок вартості необлікованої електричної енергії взагалі не спростовували.

Відповідач ОСОБА_2 лише наполягала на тому, що вона особисто цього самовільного підключення електроерегії не здійснювала.

Однак, в силу вимог ст. 319 ч.4 ЦПК України власність зобов'язує.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ч.2 ЦК України) та не порушують права інших осіб, у тому числі ВАТ «Запоріжжяоболенерго».

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникає у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмету зобов'язання.

У матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, що будинок АДРЕСА_1 поділений на підставі рішення суду чи нотаріально посвідченого договору між його співвласниками, у тому числі відповідачами - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у натурі чи між ними у такий же спосіб визначений порядок користування останнім.

Разом із тим, встановлено, що обидва відповідачі із членами своєї родини мешкають та зареєстровані (а.с.17-18) у цьому будинку, користуються електричною енергією, має місце лише один особовий рахунок по оплаті електроенергії.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несуть солідарний обов'язок по оплаті на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» вищевказаної вартості необлікованої електроенергії у цій справі.

Однак, відповідачі від сплати цієї вартості у добровільному порядку на користь позивача ухиляються.

В силу вимог ст. 543 ч. 1 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

ВАТ «Запоріжжяобленерго» у цій справі просило стягнути вартість необлікованої електроенергії у вказаному вище розмірі саме з обох відповідачів та з урахуванням уточнень у суді першої інстанції у судовому засіданні - солідарно.

В силу вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

І хоча ВАТ «Запоріжжяобленерго» не подавало апеляційної скарги у цій справі, а відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі не просила стягувати на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» вартість необлікованої електроенергії з відповідача ОСОБА_3

Проте, в силу вимог ст. 303 ч. 3 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

При вищевикладених обставинах, доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, частково ґрунтуються на законі та доказах, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Тому, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ВАТ «Запоріжжяобленерго» задовольнити; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» вартість необлікованої електроенергії у розмірі 2440,85 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч.ч. 1,5 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору при подачі вищезазначеного позову у цій справі до суду першої інстанції у сумі 243,60 грн. по 121,80 грн. з кожної окремо.

Понесені при подачі вищезазначеної апеляційної скарги ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору у належному розмірі 267,96 грн. (оригінал квитанції на суму 268,00 грн. а.с. 41), враховуючи лише часткове задоволення апеляційним судом останньої при вищевикладених обставинах, компенсації за рахунок ВАТ «Запоріжжяобленерго» не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» () вартість не облікованої електроенергії у розмірі 2440,85 грн. (дві тисячі чотириста сорок гривень, вісімдесят п'ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» () понесені судові витрати 243,60 грн. по 121,80 грн. з кожної окремо.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Стрелець Л.Г.Савченко О.В.