Номер провадження: 22-ц/785/2678/16
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Черевко П.М.

- Артеменко І.А.

при секретарі - Фабіжевській Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, головного редактора газети «Сучасний Авангард» ОСОБА_3, ОСОБА_7 про зобов'язання спростування недостовірної інформації, надрукування вибачення та відшкодування моральної шкоди солідарно у розмірі 6 000 грн., -

встановила:

29 квітня 2015 року позивач звернувся з вказаним позовом, який уточнив 11 червня 2015 р.(а.с.18) та 04 листопада 2015 р (а.с.120). Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що він є жителем АДРЕСА_1 та депутатом Авангардівської селищної ради.

У газеті «Сучасний Авангард» від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. НОМЕР_1, засновником якої є Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, головним редактором ОСОБА_3 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» була опублікована стаття, автором якої є ОСОБА_7 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», у якій оприлюднена відносно нього інформація наступного змісту (мовою оригіналу):- «ОСОБА_5 …. Когда работал механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их»; - «Я не могу даже написать это слово, которое он употребляет, потому что этот оратор сам что ни есть г…».

Позивач вважає, що оприлюднена інформація: «Когда работал механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их», є недостовірною, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, просить визнати її недостовірною.

Оприлюднена інформація в статті (мовою оригіналу): «Я не могу даже написать это слово, которое он употребляет, потому что этот оратор сам что ни есть г…» містить його образу, яка висловлена у брутальній, непристойній формі, принижує його гідність, честь та ділову репутацію.

Позивач просить зобов'язати Авангардівську селищну раду Овідіопольського району Одеської області та головного редактора газети ОСОБА_3 спростувати в газеті вказану інформацію та публічно, шляхом надрукування в газеті, вибачитись перед ним та стягнути з відповідачів Авангардівської селищної ради, головного редактора газети «Сучасний Авангард» ОСОБА_3 та автора статті ОСОБА_7 в солідарному порядку на його користь моральну шкоду у розмірі 6000 грн.

Відповідачі позов не визнали, вказуючи, що оприлюднена інформація щодо його діяльності на посаді механіка в гаражі відповідає дійсності, а висловлювання «Я не могу даже написать это слово, которое он употребляет, потому что этот оратор сам что ни есть г…», не є образою.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 вересня 2015 року позивні вимоги задоволено частково.

02 вересня 2015 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області заяву КП «Авангардкомунсервіс» задоволено частково. Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 червня 2015 р. скасовано. Справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 січня 2016 року позов ОСОБА_5 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, головного редактора газети «Сучасний Авангард» ОСОБА_3, ОСОБА_7 про зобов'язання спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди задоволений частково.

Визнана недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує честь та гідність ОСОБА_5, оприлюднена у газеті «Сучасний Авангард» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 у рубриці «ІНФОРМАЦІЯ_2» автором статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_7 інформацію наступного змісту: «ОСОБА_5 …. Когда работал механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их» ;

Зобов'язано головного редактора газети «Сучасний Авангард» ОСОБА_3 у строк не пізніше 1 місяця з дня набрання цим рішенням суду законної сили опублікувати в газеті «Сучасний Авангард» спростування, розповсюдженої у цій газеті від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 у рубриці «ІНФОРМАЦІЯ_2» автором статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_7 інформації наступного змісту: «ОСОБА_5 …. Когда работал механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их» .

Стягнуто з ОСОБА_7 і головного редактора газети «Сучасний Авангард» ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 2000 гр., а також судові витрати по 243 грн. 60 коп. з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 -ОСОБА_9 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

У відповідності до частини першої ст. 303 ЦПК України судова колегія перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення оскаржується відповідачем в частині задоволених позивних вимог. Позивач не оскаржував рішення суду першої інстанції, яким в частині позивних вимог йому було відмовлено. Тому судова колегія перевіряє законність рішення суду в межах задоволених позивних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації за дорученням засновника (співзасновників) здійснює редакція або інша установа, що виконує її функції.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

Судовою колегією встановлено, що ОСОБА_5, який є мешканцем АДРЕСА_1 обраний депутатом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від виборчого округу №3 П'ятого скликання 2010-2015 р.р. (а.с.43). В теперішній час позивач не є депутатом.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації № 1618-489-р зареєстрована газета «Сучасний Авангард» 23 квітня 2012 року . Відповідно до Свідоцтва обсяг газети складає 1-2 умовні друкованих аркуші , виходить 1-2 рази на місяць, розповсюджується в смт. Аавангард серед усього населення. Засновником газети є Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області (а.с.106). Статут редакції газети не затверджений і в загалі його не існує.

ОСОБА_7, який є також мешканцем АДРЕСА_3, написав статтю, текст якої надав редакції газети «Сучасний Авангард» для оприлюднення. Текст статті розташований на а.с.39-41. Повний текст вказаної статті за виключенням останнього слова було надруковано.

Так, в газеті «Сучасний Авангард» від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. НОМЕР_1, у рубриці «ІНФОРМАЦІЯ_2» була опублікована стаття ОСОБА_7 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», оприлюднена інформація такого змісту (мовою оригіналу): «ОСОБА_5, чего он добивается.Он забыл, когда был механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их. Мне ОСОБА_11 ни кум, ни брат, ни сват, но больно читать, когда тот оратор обзывает всех работников поселкового совета, включая и ОСОБА_11 Я не могу даже написать это слово, которое он употребляет, потому что этот оратор сам что ни есть г…» (а.с. 35).

Судова колегія вважає, що оприлюднена інформація: «Он (ОСОБА_5) забыл, когда был механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их» є недостовірною. Приходячи до вказаного висновку судова колегія керується частиною третьою статті 277 ЦК України, відповідно до якої негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).Оскільки відповідачі, які поширили інформацію у відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України не довели, що вказана інформація відповідає дійсності, вона є недостовірною. В поширених відомостях річ йде про фактичні обставини, які торкаються трудової діяльності позивача. Приходячи до вказаного висновку судова колегія звертає увагу, що оприлюднена інформація відображає події і факти з життя позивача. Тому неможливо вважати, що вказана інформація є оціночним судженням.

Вивчивши вище приведене висловлювання в загальному контексті всієї статті судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана інформація є негативною, принижує честь, гідність і ділову інформацію позивача. Так, автор статті вказує на те, що позивач знаходячись у трудових стосунках з радгоспом «Авангард» та займаючи посаду механіка гаражу в порушення встановленого трудового розпорядку запасні частини, які він отримував для господарства, зберігав у себе дома, а не на роботі. А коли видавав запчастини робітникам, які зберігав у себе дома, казав, що він купив їх, тобто якби він був їх власником. Тобто автор статті вказує на те, що позивач обманював працівників радгоспу, вказуючи, що майно, яке фактично належить радгоспу, є його власністю. Таким чином, автор статті вказує, що ОСОБА_5 порушував принципи моралі, загальновизнаних правил співжиття. Тому судова колегія вважає, що позовні вимоги в частині визнання недостовірною цієї інформації та такою, що принижує його честь та гідність, підлягає задоволенню. У зв'язку з викладеним судова колегія не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що оприлюднена стаття не порушує немайнові права позивача, не завдає йому шкоди та не містить негативної інформації.

Також в зазначеній статті надруковано : «Я не могу даже написать это слово, которое он употребляет, потому что этот оратор сам что ни есть г…». Судова колегія вивчивши весь текст статті приходить до висновку, що автор дає негативну оцінку позивачу. В статті зазначено, що позивач ображає усіх робітників селищної ради брутальними словами, які автор не може повторити. Тому вказуючи, що оратор (тобто ОСОБА_5) є «г…» автор статті підводить читача до брутального, образливого слова, яке негативно характеризує та ображає позивача, принижує його гідність, честь та ділову репутацію. З вказаних підстав судова колегія не бере до уваги довід апеляційної скарги, що вказаною частиною статті не порушені немайнові права позивача .

Крім того, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно звернув увагу, що в матеріалах справи є текст статті, яка була створена автором - ОСОБА_7, де образливе слово написано повністю. Тому заперечення відповідача, що «г…» могло означати інше слово не заслуговує на увагу.

У зв'язку з викладеним судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що вище приведене висловлювання ображає ОСОБА_5, принижує його честь та гідність та ділову репутацію.

Розглядаючи справу судова колегія звертає увагу, що позивач на час виходу статті був депутатом селищної ради и повинен бути готовим у зв'язку зі своїм статусом, як публічна особа, до більш пильної уваги до своєї діяльності та того, що він може бути об'єктом критики. Але в даному випадку річ йде не про депутатську діяльність позивача, а про оприлюднення інформації, яка стосується попередньої трудової діяльності позивача, принижує його честь та гідність, висвітлює його перед читачами газети особою, яка порушує принципи моралі, загальновизнаних правил співжиття, а також ображає його.

У зв'язку з викладеним судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції, яким визнана недостовірною та не відповідає дійсності, принижує честь та гідність ОСОБА_5 оприлюднена у газеті «Сучасний Авангард» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 інформація, що «ОСОБА_5 …. Когда работал механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их».

Але судова колегія не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині зобов'язання головного редактора газети «Сучасний Авангард» спростувати зазначену недостовірну інформацію з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації за дорученням засновника (співзасновників) здійснює редакція або інша установа. Редакція діє на підставі свого статуту та реалізує програму друкованого засобу масової інформації, затверджену засновником (співзасновниками). Редакція друкованого засобу масової інформації набуває статусу юридичної особи з дня державної реєстрації, яка здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до яких відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

Таким чином, одноособово головний редактор газети «Сучасний Авангард» не наділена повноваженнями щодо підготовки та випуску у світ друкованого засобу, та є неналежним відповідачем. Приходячи до вказаного висновку судова колегія звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" підготовка та випуск у світ друкованого засобу масової інформації проводиться за дорученням засновника (співзасновників) та здійснює редакція або інша установа, що виконує її функції. Також відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" відповідачами у даній категорії справ є автор статті та редакція газети чи інша установа, що виконує її функції.

У зв'язку з тим, що редакції або іншої установи, яка відповідає за підготовку та випуск у світ друкованого засобу не існує, відповідальність за поширену інформацію лежить на засновнику (Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області), за дорученням якої проходить підготовка та випуск у світ газети. Тому судова колегія вважає, що спростування інформації лежить саме на селищній раді, як на органі, який є засновником печатного органу, за дорученням якого готуються та оприлюднюються печатні матеріали. Приходячи до вказаного висновку судова колегія звертає увагу, що стаття головному редактору для друку була надана саме секретарем селищної ради, тобто уповноваженою особою засновника газети.

Судова колегія не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині солідарного стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 та головного редактора газети «Сучасний Авангард» ОСОБА_3 з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до п.10 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.

На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до статей 174, 451 ЦК покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.

Суд першої інстанції стягуючи солідарно моральну шкоду не врахував, що відповідачі не завдавали моральну шкоду спільними діями.

Судова колегія вважає, що моральна відповідальність за спричинення моральної шкоди повинна бути персоналізована з урахуванням об'єму винних дій конкретно кожної особи. А тому у даному конкретному випадку не допускається солідарної відповідальності. У зв'язку з зазначеним судова колегія вважає, що рішення в зазначеній частині підлягає скасуванню.

Позивач ставлячи питання про відшкодування моральної шкоди вказував, що вона підлягає відшкодуванню у солідарному порядку шляхом стягнення з Авангардівської сільської ради, Головного редактора газети «Сучасний Авангард» ОСОБА_3 та автора статті ОСОБА_7 солідарно 6 000 грн. Суд частково задовольняючи позивні вимоги в зазначеній частині стягнув на користь позивача з головного редактора газети «Сучасний Авангард» ОСОБА_3 та автора статті ОСОБА_7 солідарно 2 000 грн.

Суд першої інстанції не врахував роз'яснень, які викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до яких відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" редактор (головний редактор) друкованого засобу масової інформації керує діяльністю редакції в межах повноважень, визначених її статутом, представляє редакцію у відносинах із засновником (співзасновниками), видавцем, авторами, державними органами, об'єднаннями громадян і окремими громадянами, а також у суді і третейському суді та несе відповідальність за виконання вимог, що ставляться до діяльності друкованого засобу масової інформації, його редакції відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

У зв'язку з викладеним судова колегія вважає, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі, оскільки вона повинна діяти на підставі Статуту, в якому прописані її повноваження. Але такого статуту взагалі не існує. У даному випадку саме засновник керує роботою печатного органу та у відповідності до повноважень, наданих йому Законом він уповноважений спростувати недостовірну інформацію. У зв'язку з викладеним відповідальність повинен нести засновник газети «Сучасний Авангард». Вивчивши матеріали справи судова колегія вважає, що в задоволенні позивних вимог щодо стягнення з Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області моральної шкоди необхідно відмовити, у зв'язку з тим, що позивач у відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України не надав доказів, що така шкода була йому заподіяна селищною радою.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що позивні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню шляхом її стягнення з ОСОБА_7, як з автора статті, частина якої є недостовірною, в якій була оприлюднена негативна інформація, яка ображає ОСОБА_5, принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди судова колегія бере до уваги, що у відповідності до ст. ст. 10,60 ЦПК України саме на позивачеві лежить обов'язок надати до суду докази щодо обсягу заподіяної моральної шкоди. Так, в обґрунтування свого позову ОСОБА_5 зазначив, що були порушені його законні права. З урахуванням оприлюдненого тексту самої статті, характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач в наслідок оприлюднення цієї статті, характеру немайнових втрат їх тривалості, можливості відновлення, а саме, що газета виходить не великим тиражем (1000 шт.), розповсюджується тільки між жителями смт. Авангард, з урахуванням, що позивач не надав достовірних доказів, що в наслідок оприлюднення статті у нього погіршився стан здоров'я, та не довів, що відбулися зміни у його життєвих і виробничих стосунках, що знизився ступінь престижу, ділової репутації, та що на відновлення свого права він потратив зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, судова колегія виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає можливим стягнути на користь позивача з ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 300 грн.

Суд першої інстанції виносячи рішення та зобов'язуючи спростувати недостовірну інформацію обмежився тим, що зобов'язав головного редактора газети опублікувати спростування, не взявши до уваги роз'яснення, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" відповідно до яких суд задовольняючи позов повинен вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо).

З огляду на вказані роз'яснення судова колегія вважає за необхідне у резолютивній частині рішення зобов'язати засновника газети «Сучасний Авангард» - Авангардівську селищну раду Овідіопольського району Одеської області у строк не пізніше 1 місяця з дня набрання цим рішенням суду законної сили опублікувати в газеті «Сучасний Авангард» на 2 сторінці наступний текст: « відомості , які оприлюднені у газеті «Сучасний Авангард» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 на другій сторінці у рубриці «ІНФОРМАЦІЯ_2» в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», автором якої є ОСОБА_7, а саме, що «ОСОБА_5 … когда работал механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их» не відповідають дійсності».

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір , який було сплачено позивачем, підлягає стягненню з ОСОБА_7

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3-ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 січня 2016 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує честь та гідність ОСОБА_5, оприлюднена у газеті «Сучасний Авангард» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 у рубриці «ІНФОРМАЦІЯ_2» в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», автором якої є ОСОБА_7, інформацію наступного змісту: «ОСОБА_5 …. Когда работал механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их» .

Зобов'язати засновника газети «Сучасний Авангард» - Авангардівську селищну раду Овідіопольського району Одеської області у строк не пізніше 1 місяця з дня набрання цим рішенням суду законної сили опублікувати в газеті «Сучасний Авангард» на 2 сторінці наступний текст: « відомості , які оприлюднені у газеті «Сучасний Авангард» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 на другій сторінці у рубриці «ІНФОРМАЦІЯ_2» в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», автором якої є ОСОБА_7 а саме, що «ОСОБА_5 … когда работал механиком в старом гараже, автозапчасти привозил, а дефицитные хранил у себя дома, и когда кому-то нужны были, приносил и говорил, что купил их» не відповідають дійсності».

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 300 гр., а також судові витрати - 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді

В.О. Суворов

І.А. Артеменко

П.М.Черевко