У х в а л а

іменем україни

28 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області, про усунення перешкод у користуванні домоволодінням шляхом виселення та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищевказаним позовом. На його обґрунтування зазначила, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року. На даний час вона не може користуватись зазначеним будинком, оскільки у ньому зареєстрований та проживає ОСОБА_5 із своєю сім'єю.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 25 грудня 2013 року у справі № 2218/16020/12 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним встановлено, що ОСОБА_5 з сім'єю самоправно зайняли жиле приміщення і продовжують незаконно користуватися ним, тому передбачені чинним законодавством гарантії захисту права на житло на них не поширюються.

Проживання відповідачів у вказаному будинку обмежує її право на вільне володіння, користування та розпоряджання майном, призводить до втручання в особисте життя та життя її родичів.

А тому, просила суд усунути їй перешкоди в користуванні домоволодінням АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6; зобов'язати Управління міграційної служби України в Хмельницькій області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року в частині відмови позову про усунення перешкод у користуванні власністю скасовано, у цій частині позов задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1, шляхом виселення з нього ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6

У іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі, проживаючи у будинку, обмежують позивачку у здійсненні права користування та розпорядження ним, оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 25 грудня 2013 року, у позові ОСОБА_5 до агрофірми «Проскурів», ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа - виконавчий комітет Хмельницької міської ради про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку недійсними відмовленою. Однак, відповідачі продовжують проживати у ньому.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

О.В.Ступак