Справа № 703/1850/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1

за участю представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Смілянський МВ ДВС Смілянського МУЮ та ОСОБА_5 про припинення права на аліменти та стягнення безпідставно сплачених коштів,-

встановив:

ОСОБА_3 в травні 2016 року звернувся в суд із вказаним позовом в якому просить про припинення стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, 30 червня 1995 року нарождення, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа №703/3689/13-ц виданого 24 грудня 2013 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області та про повернення йому сплачених аліментів на утримання сина від дня закінчення навчання а саме з 30 червня 2014 року, безпідставно отриманих відповідачем за його рахунок.

В судовому засіданні позивач, вимоги викладені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини позову. Додатково пояснив, що відповідно до довідки з місця навчання сина, останній дійсно навчався у Смілянському промислово-економічному коледжі та період навчання становив до 30 червня 2014 року. Суд при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини керувався вимогами Сімейного кодексу щодо обовязку батьків утримувати повнолітню дитину на період навчання, або до досягнення нею 23 років. Однак після закінчення навчання з нього продовжують стягуватись аліменти на утримання повнолітнього сина, хоча фактично він закінчив навчання у відповідному навчальному закладі, що на підставі ч. 2 ст. 199 СК України позбавляє відповідача на право отримання аліментів.

Крім того посилаючись на те, що відповідач безпідставно набула грошові кошти за рахунок аліментів стягнених з позивача, просить суд також стягнути з неї безпідставно отримані грошові кошти в рахунок сплати аліментів за період з 01 липня 2014 року до вирішення справи по суті.

Представник третьої особи Смілянського МВ ДВС в судовому засідання пояснила, що виконавче провадження за рішенням суду 27 листопада 2013 року наразі не зупинено та не завершено. Від стягувача жодних скарг щодо існування заборгованості не надходило, із чого слід розуміти, що кошти сплачуються регулярно. Причини, з яких виконавче провадження не завершено повідомити не змогла. Вирішення спору по суті віднесла на розсуд суду.

Відповідач та третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового засідання. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів

Суд, заслухавши думку позивача, представника Смілянського МВ ДВС, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, яка згідно ст.74, 76 ЦПК України повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, та вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2013 року із ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на навчання повнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 125 грн. щомісяця до досягнення ним 23 річного віку або до закінчення навчання. Таке рішення суду прийняте у звязку з навчанням ОСОБА_5 в Смілянському промислово-економічному коледжі згідно довідки №232 від 14 травня 2013 року(а.с.35).

25 грудня 2013 року на виконання відповідного рішення суду відкрито виконавче провадження (а.с.3), та здійснюється стягнення аліментів з позивача, що обєктивно підтверджується довідками про прибутки позивача (а.с.24, 25) та платіжним дорученням №57 від 27 січня 2014 року.

Відповідно до довідки №441 від 20 травня 2016 року, виданої Смілянським промислово-економічним коледжем ОСОБА_5 навчався у відповідному закладі в період з 1 вересня 2010 року по 30 червня 2014 року (а.с.23).

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітній син, дочка продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 2 цієї статті право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як встановлено в судовому засіданні повнолітній ОСОБА_5 закінчив навчання 30 червня 2014 року, а відомості щодо продовження навчання в матеріалах справи відсутні. Отже виходячи з вказаного станом на 01 липня 2014 року відпала умова, яка була підставою для винесення рішення про стягнення аліментів, у звязку з чим вимога ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про повернення безпідставно набутого майна, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України, серед іншого, не підлягає поверненню безпідставно набуті аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За таких умов, суд вважає, що у діях відповідача під час отримання аліментів мало місце недобросовісність, оскільки остання не повідомила відділ ДВС про закінчення повнолітнім ОСОБА_5 навчання у ВНЗ, що припиняє її право на відповідні аліменти та продовжувала їх отримувати, а тому набуті безпідставно суми аліментів, підлягають поверненню. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові №6-91цс14 від 02.07.2014 року.

Враховуючи, що право на отримання аліментів в сумі 125 грн. щомісячно відповідач втратила починаючи з 1 липня 2014 року, та згідно пояснень представника третьої особи, такі виплати здійснюються регулярно до цього часу, то слід рахувати, що на користь відповідача 27 місяців здійснювались безпідставні стягнення аліментів, отже з відповідача слід стягнути на користь позивача 3375 грн. (із розрахунку 125 грн. х 27 місяців)

Так як позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп..

Керуючись ст. 199 СК України, ст.1212, 1215 ЦК України , ст.10, 84, 88, 174, 213, 215, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Припинити стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів, стягнутих рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2013року по справі №703/3689/13-ц; виконавчий лист №703/3689/13-ц з державної виконавчої служби відкликати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3375 грн. безпідставно отриманих коштів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський мійсьрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня його проголошення, а особами, що не бути присутні під час судового розгляду протягом того ж часу з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуючий Т.В. Васильківська