Справа № 202/3668/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 вересня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

у складі : судді- Бєльченко Л.А.

при секретарі- Терещук Л.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного тавариства Комерційний банк «ПриватБанк про захист прав споживачів, визнання пункту кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в

Позивач звернувся до суду з даним позовом, указуючи, що 22 липня 2005 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № DNU0GK00000013. Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору Банк зобов*язався надати кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 22.07.2025 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 30 680,00 доларів США на покупку квартири у сумі 26 000 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 4680,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом відстоків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісію за розрахунково касове обслуговування у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору.

Відповідно до п.2.2.2. Кредитного договору позичальник зобов*язується сплачувати Банку відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1, 3.1, 3.2. Повна сплата відсотків сплачується за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Згідно п. 2.2.3 Кредитного договору позичальник сплачує банку комісію згідно п.1.1 і п. 3.11. Кредитного договору.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов*язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 Банк має право нарахувати, а позичальник сплатити Банку пеню в розмірі 0,13% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення.

У п. 3.2 Кредитного договору зазначено, що згідно ст.. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов*язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2.26 % на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п..1.1. суму щомісячного платежу за Кредитним договором (у випадку погашення заборгованості шляхом надання щомісячного платежу й установлення його суми в п.1.1).

Отже, Банк в Кредитному договорі фактично встановив подвійну відповідальність за порушення термінів виконання грошових зобов*язань.

Позивач вважає, що п.3.2 Кредитного договору є несправедливим, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов*язків на погіршення становища споживача, суперечить вимогам статті 18 Закону «Про захист прав споживачів», статті 61 Конституції України. Тому позивач просила суд визнати пункт 3.2 Кредитного договору № від 22.07.2005 року, укладеного між нею та Банком, недійсним.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та указав, що 22.07.2005 року між позивачем та Банком був укладений Кредитний договір.

Згідно п.1.1 цього договору Банк зобов*язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 22.07.2025 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 30 680,00 доларів США на покупку квартири у сумі 26 000 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 4680,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом відстоків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісію за розрахунково касове обслуговування у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору.

У п. 3.2 Кредитного договору зазначено, що згідно ст.. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов*язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2.26 % на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п..1.1. суму щомісячного платежу за Кредитним договором

З вищевказаних пунктів убачається, що в п. 1.1 зазначена річна відсоткова ставка, яка нараховується на прострочену заборгованість при належному виконанні вимог за кредитним договором . А в п. 3.2 кредитного договору зазначена відсоткова ставка, яка нараховується на прострочену заборгованість при недобросовістному виконанні всіх покладених договірних зобов* язань. А тому посилання позивача суперечать умовам договору.

Також представник відповідача указує, що відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Позивач на момент укладання договору мала необхідний обсяг цивільної дієздатності. Підстав для визнання недійсним кредитного договору немає, оскільки він відповідає вимогам статей 203, 215 ЦК України. Просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давсноті, оскільки договір між сторонами був укладений 22.07.2005 року, а позивач звернулась з позовом до суду у 2016 році.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2005 року сторонами укладений кредитний договір № DNU0GK00000013.

Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору Банк зобов*язався надати кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 22.07.2025 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 30 680,00 доларів США на покупку квартири у сумі 26 000 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 4680,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом відстоків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісію за розрахунково- касове обслуговування у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору.

Відповідно до п.2.2.2. Кредитного договору позичальник зобов*язався сплачувати Банку відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1, 3.1, 3.2

Згідно п. 2.2.3 Кредитного договору позичальник сплачує банку комісію згідно п.1.1 ы п. 3.11. Кредитного договору.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов*язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 Банк має право нарахувати, а позичальник сплатити Банку пеню в розмірі 0,13% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення.

У п. 3.2 Кредитного договору зазначено, що згідно ст.. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов*язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2.26 % на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п..1.1. суму щомісячного платежу за Кредитним договором (у випадку погашення заборгованості шляхом надання щомісячного платежу й установлення його суми в п.1.1).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов*язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов*язується повернути їх разом із нарахованими відсотками.

Згідно з частиною п*ятою цієї статті із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов*язків на шкоду споживача.

Частина шоста статті 11 Закону надає споживачеві право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту, одночасно повернувши кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділогового обороту.

У договорах за участі фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами), вимог, встановлених частинами першою- третьою, п*ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по серпень 2013 року виконувала умови кредитного договору.

Представник позивача не заперечувала, що на момент укладання кредитного договору ОСОБА_1 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності договору .

У строк, установлений статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач не відкликала згоду на укладання кредитного договору.

Враховуючи зазначене, а також положення закону про те, що сторони вільні в укладанні договору та визначення йог7о умов, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 3,10,11,59,60,213- 215 ЦПК України, ст.ст.6, 203, 215, 627,1055 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у позовних вимогах до Публічного акціонерного тавариства Комерційний банк «Приват банк» про захист прав споживачів, визнання пункту кредитного договору недійсним.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.А. Бєльченко