Справа № 127/2-98/2011
Провадження № 4-с/127/189/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Овсюка Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи Центрального відділу ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області на постанову головного державного виконавця Слободян О.В. Центрального відділу ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 02.07.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою з участю заінтересованої особи Центрального відділу ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області на постанову головного державного виконавця Слободян О.В. Центрального відділу ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 02.07.2016 року.

Скарга мотивована тим, що 23 серпня 2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці Вінницької області видано виконавчий лист №2-98-2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року. В даному випадку, якщо виконавчий лист №2-98-2011 було видано 23 серпня 2011 року, то строк предявлення його до виконання становить до 22 серпня 2012 року. Починаючи з 2011 року жодних дій по здійсненню виконання зазначеного документа не здійснювалось. З 2011 року і по 20 липня 2016 року жодних листів, звернень на предмет стягнення за виконавчим листом №2-98-2011 до ОСОБА_1 не надходило. 20 липня 2016 року ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову. Не погодившись з діями державного виконавця Слободян О.В. він звернувся із скаргою до Начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГТУЮ Вінницької області. Але всупереч п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» 02 липня 2016 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-98-2011. Дана постанова була винесена державним виконавцем Слободяном О.В. через пять повних календарних років та одинадцять місяців. Тобто вбачається грубе порушення приписів Закону України «Про виконавче провадження» зі сторони зазначеної посадової особи. Наведене змусило ОСОБА_1 звернутись до суду з даною скаргою.

В судове засідання представник скаржника адвокат ОСОБА_3 та скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задоволити, дали пояснення аналогічнв викладеним в ній.

Державний виконавець Центрального ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнав та заперечував проти її задоволення.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 6 цього Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 8 ч. 1ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

По справі встановлено, що на підстав рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 26.07.2011 року по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто 329778,98 гривень заборгованості, а також судовий збір в розмірі 1700 гривень та витрати на ІТЗ в розмірі 120 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Вінниці від 03.04.2012 року було задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторонив виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення Ленінського районного суду м.Вінниці по справі № 2-98/2016 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

23.08.2011 року був виданий виконавчий лист № 2-98/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором. Боржнику направлялось пропозиція про добровільне виконання вимоги виконавчого документу і погасити борг, але він борг не погасив посилаючись на те, що є потерпілим по кримінальній справі і позику отриману в ПАТ «УкрСиббанк» поверне після отримання боргу співзасновника приватного підприємства ОСОБА_4, а тому просив зупинити виконавче провадження до вирішення розгляду кримінальної справи.

Постановою державного виконавця ДВС Вінницького міського управління юстиції від 10.06.2014 року виконавчий лист № 2-98-2011 повернуто стягувачеві в звязку з тим, що ліквідного майна, на яке можливо звернути стягнення не має.

В подальшому, на підставі заяви ПАТ «Дельта Банк» постановою державного виконавця Ленінського ДВС ВМУЮ від 22.10.2014 року було знову відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-98-2011 виданого 23.08.2011 року, а постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС від 23.06.2015 року зазначений виконавчий лист повернуто стягувачу в звязку з відсутністю ліквідного майна належного боржнику на праві приватної власності на яке можливо стягнути стягнення в рахунок погашення боргу.

На підставі заяви ПАТ «Дельта Банк» від 17.09.2015 року постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС від 23.09.2015 року знову було відкрито виконавче провадження, а постановою від 15.12.2015 року виконавчий лист № 2-98-2011 від 23.08.2011 року повернуто стягувачу в звязку з відсутністю у ОСОБА_1 ліквідного майна, на яке можливо звернути стягнення.

21.06.2016 року стягував ПАТ «Дельта Банк» знову звернувся до Центрального відділу ДВС м.Вінниця з заявою про відкриття виконавчого провадження, яке було задоволено і постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м.Вінниця від 02.07.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-98-2011 виданого 23.08.2011 року Ленінським районним судом м.Вінниці щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в сумі 331098,98 гривень.

Таким чином, твердження скаржника про відсутність дій по виконанню виконавчого листа № 2-98-2011 по стягненню з нього на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором не відповідає дійсності, як і його твердження що він ніяких боргових зобовязань перед ПАТ «Дельта Банк» не має.

Не являється вірним твердження скаржника про незаконне винесення державним виконавцем Центрального відділу ДВС м.Вінниці постанови про відкриття виконавчого провадження 02.07.2016 року по виконавчому листу № 2-98-2011, тобто через 5 років після відкриття виконавчого провадження, що на думку скаржника суперечить п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якого виконавчі листи можуть бути предявлені до виконання протягом року.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків встановлених статтею 22 цього закону, тобто протягом одного року.

З матеріалів справи слідує що виконавчий документ неодноразово повертався стягувачеві в звязку з відсутністю у боржника ліквідного майна, за рахунок якого можливо повернути заборгованість, але стягував повторно звертався до суду про відкриття виконавчого провадження тобто діяв в рамках закону.

Відповідно до ст.. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строк предявлення виконавчого документа до виконання переривається предявленням виконавчого документа до виконання (п.1 ч. 1 ст. 23).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» після переривання строку предявлення виконавчого документу до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення суду строк предявлення виконавчого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

По даному виконавчому листу № 2-98-2011 він постійно на протязі 5 років повертався стягувачу по причині відсутності у боржника майна, за рахунок якого можливо погасити заборгованість і відповідно до заяв стягувача виконавчий документ знову предявлявся до виконання, чим переривались строки давності предявлення виконавчого документу до виконання і поновлюється перебіг строку предявлення виконавчого документу до виконання.

Зазначене свідчить про те, що виконавчий лист № 2-98-2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» є дійсним і на час розгляду справи, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, є необґрунтовано, безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи Центрального відділу ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області на постанову головного державного виконавця Слободян О.В. Центрального відділу ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 02.07.2016 року - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів після її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя :