Справа № 375/376/16-ц
Провадження № 2/375/197/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Київобленерго» в особі ОСОБА_1 районного підрозділу до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2016 року року ПАТ «Київобленерго» в особі ОСОБА_1 відокремленого підрозділу звернулось до суду із вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що позивач постачає електричну енергію до житлового будинку по вул. Першотравнева, 19, в с.Лубянка Рокитнянського району Київської області.

Договір про постачання електричної енергії був укладений із попереднім власником будинку ОСОБА_6, на разі про смерть останньої у 2007 році та зміну власника будинку теперішні його співвласники, якими у порядку спадкування у рівних частинах є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, позивача не повідомили. Відповідно до даних особистої карти споживача кошти за спожиту електричну енергію по вказані адресі сплачувалися останній раз 12.03.2015 року за період з 29.01.2015 року по 25.02.2015 року.

Зазначає, що 30.08.2016 року до позивача в особі ОСОБА_1 відокремленого підрозділу звернулася одна з дочок померлого власника будинку та з метою проведення розрахунку надала покази лічильника, а саме 11493 кВт. Відповідно до наданих нею показників лічильника 31.08.2015 року було сформовано рахунок за електричну енергію № НОМЕР_1 за серпень місяць 2015 року із сумою доплати 8974.91 грн..

Станом на 30.03.2016 року заборгованість за спожиту електричну енергію по будинку № 19, по вул. Першотравнева в с. Лубянка Рокитнянського району Київської області становить 8908.78 грн., яку просив стягнути з відповідачів у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На час розгляду спору судом до участі у справі в якості співвідповідачів були залучені ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в період з травня 2013 року по травень 2015 року проживали ІНФОРМАЦІЯ_1, по вул. Першотравневій в с.Лубянка Рокитяннського арйону Київської області на умовах укладеного усно з ОСОБА_2 договору оренди.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала за викладених у ньому обставин і підстав та просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити.

При цьому, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 послалися в обгрунтування свого заперечення проти позову на те, що вони у будинку не є зареєстрованими та не проживають там і не являються споживачами електричної енергії. Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 суду повідомила, що дозволила з 2013 року тимчасово проживати у вказаному будинку сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які на даний час проживають у тому ж населеному пункті по вул.Суворова, 14. Фактично вказана сімя проживала у будинку з травня 2013 року по червень 2015 року і що таким чином фактичним споживачем електричної енергії, до якого має предявлятися позивачем право вимоги, є сімя ОСОБА_5, а сам факт спадкоємництва відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є достатнім, беззаперечним та переконливим доказом, заявлених до них позовних вимог.

Вважають, що позивач суперечить сам собі, посилаючись на ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» та п.3 Правил користування електричною енергією для населення, якими чітко передбачено, що споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору між споживачем та енерегопостачальником. Смерть 24.04.2007 року споживача автоматично припинила дію договору, оскільки покійна фізично не могла заявити про продовження дії договору.

Також повідомили суд про обставину заміни 20.08.2013 року лічильника у їх житловому будинку.

Посилаються, що викладені у позові обставини позивач належними доказами не довів, а тому його вимоги щодо них є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідач ОСОБА_4 суду показав, що дійсно за усною домовленістю із ОСОБА_2 про продаж належного їй та ОСОБА_3 будинку, його сімя у травні 2013 року поселилася у будинку № 19 по вул.Першотравнева в с.Лубянка Рокитнянського району Київської області та проживала там до кінця травня 2015 року, коли ОСОБА_2 відмовила їм у придбанні будинку та вони змушені були виселитися. За весь період проживання у будинку вони за домовленістю із ОСОБА_2 сплачували рахунки за спожиту ними електричну енергію, які надходили на адресу будинку від позивача і лише відмовилися оплачувати останній рахунок на 497.83 грн., зважаючи, що ОСОБА_2 по суті вигнала їх з будинку. За весь період користування будинком з електричних приладів ними використовувалася електрична плитка, телевізор, холодильник, пральна машина та освітлення у кімнатах та господарському приміщенні. Влітку 2013 року було проведено заміну електричного лічильника у присутності членів його сімї і до їх виселення пломби на лічильнику пошкодженими не були.

Уточнив, що всі квитанції про сплату електричної енергії за період проживання у будинку вони віддали ОСОБА_2.

Просив у задоволенні предявленого до нього позову відмовити.

Аналогічні покази у судовому засіданні та свою позицію щодо позову висловила і відповідач ОСОБА_5.

Заслухавши у судовому засіданні сторони та дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач в особі відкремленого підрозділу ПАТ «Київобленерго» в період з 16.11.1999 року постачає електричну енергію до житлового будинку по вул. Першотравнева, 19, в с. Лубянка Рокитнянського району Київської області на підставі умов укладеного 16.11.1999 року з власником на той час вказаного будинку - ОСОБА_6 Договору № 540/19 про користування електричною енергією. Особовий рахунок до часу виникнення спірних відносин також був заведений на імя вказаної особи за № 200086723.

24.04.2007 року ОСОБА_8 померла і право власності на вказаний житловий будинок успадкували в розмірі ? частини - ОСОБА_2 та в розмірі ? частини - ОСОБА_3.

Про смерть попереднього власника будинку та про отримання останнього у власність у порядку спадкування у відповідних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивача не повідомили.

У травні 2013 року ОСОБА_2 за усною домовленістю, виходячи із попередніх намірів продати вказаний житловий будинок, надала останній для тимчасового проживання сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка складалася із шести чоловік. При цьому між ними було досягнуто домовленості про оплату сімєю ОСОБА_5 орендної плати та фактично використаної ними електричної енергії.

Облік спожитої електричної енергії проводився за допомогою електричного лічильника, заміна якого була проведена 20.08.2013 року у присутності члена сімї ОСОБА_5 з початковими показами 000181 кВт і на що вказують дані журналу повірки показів лічильника (а.с. 95).

На протязі періоду проживання у будинку з травня 2013 року по кінець травня 2015 року сімя ОСОБА_5 проводила частково оплату використаної електричної енергії на підставі сформованих позивачем рахунків, заплативши за спожиту електричну енергію всього 217.29 грн. і що вони не заперечували у судовому засіданні, підтвердивши лише несплату останнього отриманого ними рахунку за спожиту електроенергію від 27.05.2015 року в сумі 497.83 грн., з якого вбачається, що різниця спожитої електричної енергії між квітнем та травнем місяцем (тобто спожитої за один місяць) становить 639 кВт. Разом з тим, у попередні їх місяці проживання у будинку такі рахунки приходили, виходячи із загальної спожитої щомісячно електричної енергії приблизно в розмірі 50 кВт і в тому числі у зимові періоди часу.

01.11.2014 року ОСОБА_2 зверталася до ОСОБА_1 відділення поліції із заявою про несплату сімєю ОСОБА_5 орендної плати за оренду ними житлового будинку № 19, по вул.Першотравневій в с.Лубянка Рокитнянського району Київської області.

Після виселення сімї ОСОБА_5 із вказаного будинку 29 травня 2015 року на імя ОСОБА_6 за вказаною адресою розташування житлового будинку по вул. Першотравнева, 19, в с.Лубянка надійшло попередження № НОМЕР_2 про можливе відключення від електропостачання на разі не сплати заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 145.83 грн..

30.08.2016 року ОСОБА_2 звернулася до позивача, маючи намір розрахуватися за спожиту електричну енергію в даному будинку, надавши одночасно представнику позивача покази лічильника розміром 11493 кВт. На підставі такого наданого нею показу лічильника та з огляду на попередні покази лічильника, які зафіксовані у особовому рахунку на імя ОСОБА_6, було сформовано позивачем 31.08.2015 року рахунок за електричну енергію із сумою до сплати в розмірі 8974.91 грн..

12.08.2016 року за участю ОСОБА_3 було складено акт про передачу останній на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому, яким є електричний лічильник № 6368900 з показами на ньому 11493 кВт, тобто саме той лічильник, який перебував у будинку, починаючи з 20.08.2013 року. Також за участю вказаного відповідача цього ж дня було проведено технічну перевірку вказаного засобу обліку електричної енергії та складено про відповідний акт, відповідно до якого прилад виявився технічно справним та придатним для використання за призначенням.

В період з червня 2015 року до даного часу у будинку ніхто не проживає і відсутнє споживання електричної енергії.

Викладене підтверджується показаннями у судовому засіданні сторін спору та дослідженими отриманими у справі письмовими доказами, якими є:

●Відповідь завідувача ОСОБА_1 районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_9 від 30.03.2016 року № 145Лнар.02-14 (а.с. 7);

●Інформаційні довідки зі спадкового реєстру №№ 434247771, 43424751 від 30.03.2016 року (а.с. 8-9);

●Договір № 540/19 про користування електричною енергією від 16.11.1999 року (а.с. 10);

●ОСОБА_10 сільської ради від 27.10.2015 року № 144 (а.с. 12);

●ОСОБА_1 відділення поліції від 03.12.2015 року № 305 (а.с. 14);

●Особова картка споживача (особовий рахунок № 200086723) на імя ОСОБА_6 щодо будинку № 19, по вул.Першотравневій в с.Лубянка (а.с. 15);

●Скріншот результатів зчитування показів електричного лічильника по вул.Першотравневій, 19, в с.Лубянка в період з 20.08.2013 року по 15.10.2015 року (а.с. 16);

●Відображення рахунку ОСОБА_6, с.Лубянка вул.Першотравнева, 19 (а.с. 18);

●Рахунок за електричну енергію № НОМЕР_1 за серпень 2015 року від 31.08.2015 року (а.с. 19);

●Рахунок за електричну енергію № НОМЕР_3 за лютий 2015 року від 27.02.2015 року (а.с. 20);

●Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 56391427 та № 56391747 від 31.03.2016 року (а.с. 21-27);

●попередження № НОМЕР_2 від 01.06.2015 року про можливе відключення від електропостачання на імя ОСОБА_6 за вказаною адресою розташування житлового будинку по вул.Першотравнева, 19, в с.Лубянка на разі не сплати заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 145.83 грн. (а.с. 53);

●попередження № НОМЕР_4 від 30.09.2015 року про можливе відключення від електропостачання на імя ОСОБА_6 за вказаною адресою розташування житлового будинку по вул.Першотравнева, 19, в с.Лубянка на разі не сплати заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 8974.91 грн. (а.с. 54);

●рахунки до сплати за спожиту електричну енергію в будинку № 19 по вул.Першотравнеій в с.Лубянка (а.с. 54-62);

●довідка ПАТ «Київобленерго» від 09.08.2016 року № 277/к20/135 (а.с. 90);

●особова картка споживача (особовий рахунок 200086723) на імя ОСОБА_6 (а.с. 91-92);

●витяг з журналу повірки показів електричних лічильників по с.Лубянка (а.с. 93-95);

●акт про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому від 12.08.2016 року (а.с. 96);

●акт технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії 220/380 В від 12.08.2016 року (а.с. 96а);

●довідка ОСОБА_10 сільської ради Рокитнянського району Київської області від 10.08.2016 року № 210 про місце проживання сімї ОСОБА_5 та склад її сімї (а.с. 97);

●заява ПАТ «Київобленерго» до Рокитнянського районного суду Київської області від 23.08.2016 року № к20/135 (а.с. 102);

●акт обстеження електроустановок споживача від 23.08.2016 року (а.с. 103).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із договору постачання електричної енергії та мають регулюватися положеннями глав 47, 48, 50, 51 Цивільного кодексу України, Закону України «Про електроенергетику» та «Правил користування електричною енергією для населення».

Відповідно до положень ст.ст. 2, 3 ЗУ «Про електроенергетику» цей Закон регулює відносини, що виникають у звязку з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на обєктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням і відносини, повязані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 26 вказаного Закону передбачає, що споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником і споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією.

Разом з тим, як вбачається із встановлених обставин спору, відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, успадкувавши після смерті 24.04.2007 року ОСОБА_6 житловий будинок № 19, по вул.Першотравневій в с.Лубянка Рокитнянського району Київської області, стали у відповідності до ст. 12 ЦК України використовувати всі права власника щодо останнього та нести тягар по утриманню останнього, як це передбачають положення статті 322 цього Кодексу і що проявилося насамперед у передачі будинку ОСОБА_2 сімї Лавршиних в оренду з оплатою і у тому числі з оплатою спожитої ними за час проживання у будинку електричної енергії.

Такими своїми діями відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по суті перебрали на себе обовязки укладеним 16.11.1999 року з власником на той час вказаного будинку - ОСОБА_6 Договором № 540/19 про користування електричною енергією і як уже зазначалося, мають нести тягар по його утриманню.

Утримання будинку відповідно до вимог чинного законодавства і в тому числі положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», передбачає отримання комунальних послуг, одним із видів яких відповідно до статті 13 цього Закону є електропостачання розмір плати за яке (ст. 32 Закону) у разі наявності засобів обліку здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, який вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 такої ініціативи, починаючи з дня смерті спадкодавця та отримання ними у власність належного до того на праві власності ОСОБА_6 житлового будинку № 19 по вул.Першотравневій в с.Лубянка Рокитнянського району, не проявляли.

Відповідно до пункту 42 Правил, споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. На разі, як це передбачається положеннями статті 511 цього Кодексу зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи, якими у даному випадку є відповідачі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які на переконання суду не повинні нести відповідальність перед позивачем нарівні із співвласниками будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Разом з тим, суд вважає за необхідне констатувати свій висновок в тім, що покази електричного лічильника, які бралися позивачем до уваги при проведенні нарахувань за використану електричну енергію та власне самі розрахунки за використану електричну енергію за час проживання у будинку сімї ОСОБА_5 не відповідали дійсності і суд переконаний в тому, що надаючи покази лічильника позивачу, члени сімї ОСОБА_5 навмисно спотворювали останні з метою заниження розміру оплати за спожиту електричну енергію. Вказана обставина чітко просліджується та підтверджується із встановленої в судовому засіданні обставини в тім, що різниця спожитої електричної енергії між квітнем та травнем місяцем 2015 року під час проживання у будинку сімї ОСОБА_5 (тобто спожитої за один місяць) становить 639 кВт, тоді як у всі попередні місяці проживання остання складала в більшості випадків приблизно 50 кВт і що виключається, якщо взяти до уваги встановлену у судовому засіданні відповідно до акту про обстеження електроустановок споживача за підписом ОСОБА_4 обставину використання сімєю ОСОБА_4 щоденно електричної плитки потужністю 1000 Вт протягом 2 год., що в сумарному вираженні становить щодення споживання лише однієї електричної плитки в розмірі 2000 Вт, а щомісячно 60 В, тоді як сімя окрім того користувалася ще цілодобово холодильником потужністю 500 Вт, телевізором потужністю 60 Вт протягом 12 год. щоденно, щоденно 5-ти годинним освітленням з використанням 4 лампочок потужністю 100 Вт кожна, пральною машиною і іншими благами цивілізації. Окрім того, якщо звернутися до зафіксованих позивачем у присутності відповідача ОСОБА_3 показів електричного лічильника в розмірі 11493 кВт та порівняти їх з останніми показами лічильника, які формувалися позивачем автоматично на підставі лімітів спожитої електричної енергії за час проживання у будинку сімї ОСОБА_4, то чітко вбачається, що останні були спотворені членами сімї ОСОБА_4 шляхом не зазначення першої цифри показів, якою є цифра «1». Суд приходить до такого висновку також з огляду на наявні глибокі сумніви використання електричної енергії в будинку № 19 по вул.Першотравневій в с.Лубянка в період червня-серпня місяця 2015 року в розмірі 10347 кВт, зважаючи, що, як встановлено у судовому засіданні, у вказаний період часу у будинку ніхто не проживав і було відсутнім споживання електричної енергії, а електричний лічильник при проведенні перевірки виявився технічно справним та без порушення цілісності пломб на ньому.

Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обставини неналежного виконання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покладеного на них обовязку власника по оплаті спожитої електричної енергії в будинку № 19 по вул.Першотравневій в с.Лубянка Рокитнянського району Київської області, що спричинило заборгованість за спожиту електричну енергію.

Оскільки відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином і що не має місця у даній справі, зважаючи, що відповідачі відмовляються добровільно погасити заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії, та що вказує на порушення прав позивача, останнє має бути захищено судом шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_2А та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію у визначеному позивачем розмірі 8908.78 грн., зважаючи, що між сторонами не вирішувалося питання щодо визначення розміру оплати за спожиту електричну енергію вказаними відповідачами у відповідності до розміру їх часток у праві власності на житловий будинок № 19 по вул. Першотравневій в с.Лубянка Рокитнянського району Київської області, який є обєктом енергопостачання.

Підстави для задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на переконання суду відсутні, а тому у задоволенні позову щодо них необхідно відмовити.

Позов таким чином підлягає частковому задоволенню.

Понесені позивачем у справі судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1378.00 грн. підлягають у відповідності до положень ст.88 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 2, 3, 26 ЗУ «Про електроенергетику», пунктами 3, 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року, ст.ст. 12, 15, 16, 322, 511, 526, 599 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Київобленерго» в особі ОСОБА_1 районного підрозділу до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Київобленерго» в особі ОСОБА_1 районного підрозділу, 09600, смт.Рокитне Київської області, вул.Енергетиків, 1, спеціальний рахунок № 8482 в ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 322669, в рахунок відшкодування заборгованості за спожиту електричну енергію 8908.78 грн..

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Київобленерго» в особі ОСОБА_1 районного підрозділу, 09600, смт.Рокитне Київської області, вул.Енергетиків, 1, поточний рахунок № 7301 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 1378.00 грн..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне обґрунтування рішення виготовлено 04.10.2016 року.

Суддя О.В. Литвин