Справа № 443/1785/15 Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/1702/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Тейсарівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Жидачівського району Львівської області про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, щопозивачка з 25.01.1983 року працювала в Тейсарівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів на посаді прибиральниці, з якої наказом № 15-к від 09.09.2015 року була звільнена на підставі п.п. 3, 4 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка вважала її звільнення з роботи незаконним, оскільки сумлінно виконувала покладені на неї обовязки, жодних стягнень не мала, прогулів не допускала, виходила щодня на роботу. При звільненні у неї не відбирались пояснення, копію наказу про звільнення вона отримала лише 23.10.2015 року (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 80-82).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального права.

Стверджує, що копію наказу про її звільнення з роботи вона отримала лише 23 жовтня 2015 року, а тому вважає неправомірним висновок суду про те, що вона пропустила встановлений ст. 233 КЗпП України місячний строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору без поважних на те причин (а.с. 83-84).

Апеллянт, будучи належним чином повідомленою про час і місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву про апеляційний розгляд справи за її відсутності (а.с. 94), що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 233 КЗпП України встановлено, що працівник у справах про звільнення його з роботи може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом першої інстанції встановлено, що трудову книжку із записом про звільнення з роботи позивачка (апелянт) отримала 10 вересня 2015 року: дана обставина позивачкою визнається, а відтак в силу норми частини 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що саме з цього дня (10 вересня 2015 року) у позивачки виникло право на звернення до суду, однак цим правом позивачка скористалася лише 30 жовтня 2015 року.

Оскільки дізнатися два рази про одне й те саме (звільнення з роботи) неможливо, то при першій же дії відповідача (Тейсарівської загальноосвітньої школи), а саме врученні трудової книжки із записом про звільнення (а.с. 6-8), позивачка і дізналася про порушення права, а відтак на момент вручення їй копії наказу про звільнення з роботи (по її версії 23.10.2015 року) вона уже знала про порушення її права (з 10 вересня 2015 року), а тому доводи її апеляційної скарги стосовно того, що копію наказу про звільнення з роботи вона отримала лише 23 жовтня 2015 року, а відтак місячний строк на звернення до суду вона не пропустила, до уваги прийматися не можуть.

Інших доводів незаконності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: