УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 3 лютого 2014 року між ним та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого виступили майнові інтереси, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Audi Q5», номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску, який належить йому на праві власності. 4 червня 2014 року між ними було укладено додаткову угоду до цього договору, відповідно до умов якої страхова сума визначена у розмірі 725 тис. грн. Зазначав, що 31 липня 2014 року стався страховий випадок, а саме - викрадено вищезазначений автомобіль, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 3 ст. 289 КК України.

Позивач вказував, що в цей день перебував за межами України, проте повідомив про даний випадок і відповідача, і правоохоронні органи, як це передбачено умовами вищезазначеного договору страхування. 19 серпня 2014 року він отримав від відповідача листа, в якому останній зазначив, що вони затримують виплату страхового відшкодування для з'ясування всіх обставин. 2 грудня 2014 року відповідач відмовив йому у виплаті страхового відшкодування.

З урахуванням зазначеного, позивач просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 688 750 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування є правомірною, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні. При цьому правильно зазначив, що позивач надав страховику неправдиві відомості про придбання транспортного засобу з двома ключами від замка запалювання і двома брелками від сигналізації: саме на замовлення позивача 19 червня 2013 року було виготовлено додатковий ключ та брелок дистанційного керування цим ключем на автомобіль марки «Audi Q5», після чого проведена адаптація ключа та його програмування; дії щодо деактивації чи перепрограмування інших ключів від замка запалення даного автомобіля не проводилися; відповідно до змісту заяви на страхування транспортного засобу, яка є додатком 1 до договору страхування, позивач замовчав обставини перебування свого автомобіля під обтяженням; позивачем у порушення пп. 12.3.7, 13.1.8 договору страхування протягом трьох днів після страхової події не надано відповідачу або МВС всі комплекти ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу,

Доводи касаційної скарги в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційних скарг не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик