№2/760/9093/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року м. Київ

Соломянський районний Суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, повязаної з незаконним звільненням працівника, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року ПАТ «Міський комерційний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і просив стягнути з нього на свою користь кошти в сумі 20816,08 гривень, що включають виплату незаконно звільненому ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 10673,75 грн та безпідставно виплаченої йому вихідної допомоги в розмірі 10142,33 гривень.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №124 від 20.11.2014р. було розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 21.11.2014р. по 20.02.2015р., і цим же рішенням ОСОБА_1 було призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в банку.

Позивач зазначає, що під час виконання своїх функціональних обовязків ОСОБА_1 видав наказ №52-П від 26.01.2015р., яким було звільнено з посади працівника банку ОСОБА_2, у звязку з чим йому було виплачено вихідну допомогу в розмірі 10142,33 грн.

У звязку з оскарженням ОСОБА_2 правомірності його звільнення рішенням Дарницького районного суду м. Києва його позов було задоволено та поновлено на посаді із стягненням з банку середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 10673,75 гривень.

Посилаючись на ст. 237 КЗпП України, Позивач просить стягнути посадової особи, винної у незаконному звільненні працівника, тобто Відповідача, який рішенням Фонду від 31.01.2015р. був відсторонений від виконання обовязків уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію банку, матеріальні збитки, завдані з його вини банку, в розмірі 20816,08 гривень.

У судовому засіданні представник ПАТ «Міський комерційний банк» позов підтримав, просив Суд його задовольнити.

Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на тому, що ОСОБА_1 ніколи не перебував у трудових відносинах з ПАТ «Міський комерційний банк», не був його керівником, а був працівником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженим на здійснення функцій Фонду, повязаних з введенням тимчасової адміністрації в ПАТ «МКБ». Відтак, згідно з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як вважає сторона Відповідача, належним Відповідачем у справі мав би бути Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Розглянувши подані Сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників Позивача, Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив наступне.

Постановою правління Національного банку України №732 від 20.11.2014р. ПАТ «Міський комерційний банк» було віднесено до неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №124 від 20.11.2014р. було розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Цим же рішенням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в банку призначено ОСОБА_1.

Встановлено, що наказом ОСОБА_1 №52-П від 26.01.2015р. ОСОБА_2, який перебував на посаді керівника-головного юрисконсульта Служби з питань претензійно-позовної роботи з проблемною заборгованістю Відділу по роботі з проблемною заборгованістю, було звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України, та виплачено йому вихідну допомогу в розмірі 10142,33 гривень.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2015р. наказ №52-П від 26.01.2015р. про звільнення ОСОБА_2 визнаний незаконним, його поновлено на роботі та стягнуто на його користь з банку середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 10673,75 гривень.

З наявних в матеріалах справи копій розрахункових документів вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» було виконано рішення суду щодо виплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за вирахуванням відповідних податків та зборів).

Відповідно до ст. 237 Кодексу законів про працю України Суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

В той же час, згідно зі ст. 36 з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Стаття 2 Закону дає визначення уповноваженої особи Фонду це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з п.9 ч.2 статті 37 Закону до повноважень уповноваженої особи Фонду (у разі делегування їй повноважень Фонду) має право приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю.

Частина 3 статті 16 Закону встановлює, що працівники Фонду під час виконання покладених на Фонд функцій перебувають під захистом закону, і вони не несуть відповідальність за будь-які дії або бездіяльність, якщо вони діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позови, подані проти працівників Фонду, вважаються позовами, поданими проти Фонду.

Таким чином, під час виконання функцій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів ОСОБА_1, який займав посаду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків, діяв від імені Фонду в межах делегованих йому повноважень наданих Законом, а тому не може виступати Відповідачем у спірних правовідносинах.

За таких обставин позов ПАТ «Міський комерційний банк» не підлягає задоволенню, в той час як Позивачу розяснюється його право звернутись до суду з позовом до належного Відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись ст. 237 Кодексу законі про працю України, статтями 16, 36, 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статтями 3,10, 31-32, 57-60, 118, 119, 223 ЦПК України, Суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: