АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1383/16 Справа № 205/7251/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н. Г. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Гулієва М.І. о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилалася на те, що з 26 травня 1990 року по 13 вересня 2002 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох повнолітніх доньок - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 виповнилося 18 років. Донька ОСОБА_4 проживає разом із нею та після закінчення школи продовжує навчання на денній формі у Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет». Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Відповідач працевлаштований, аліментів нікому не сплачує, проте з 2015 року не виплачує аліментів на утримання доньки - ОСОБА_4, тому просила стягнувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_3 року і до досягнення дитиною 23 років, та допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 30 вересня 2015 року і до 26 червня 2018 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині платежу за один місяць. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи з 26 травня 1990 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох повнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 11, 12,).

Згідно виписки з рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2002 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (а..с.12).

Позивач, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, посилалася на те, що після розірвання шлюбу повнолітня донька - ОСОБА_4, проживає разом із нею та продовжує навчання, відповідач коштів на її утримання не надає, донька знаходиться на її утриманні (а.с.1-4, 7, 36).

З матеріалів справи вбачається, згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2013 року відповідач ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 виповнилося 18 років (а.с.7, 10).

Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до п.20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається у Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет» на 2 курсі на денній формі навчання, отримує стипендію, яка склала з квітня 2015 року по вересень 2015 року - 5 295 грн. 45 коп. Період навчання на ОКР бакалавра з 01 вересня 2014 року по 26 червня 2018 року (а.с.17, 29, 43).

Відповідач ОСОБА_2 працевлаштований та працює в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області, його заробіток з листопада 2014 року по жовтень 2015 року склав - 105 355 грн. 71 коп. (а.с.37).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим є безпідставними.

Належних доказів на підтвердження того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, матеріали справи не містять. Доказів про наявність у відповідача непрацездатних членів сім'ї, інших дітей матеріали справи також не містять.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді