Справа № 732/1507/15-ц Провадження № 22-ц/795/519/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Лиманська М. В. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Хромець Н.С., Шевченка В.М.
при секретарі:Шевченко М.О.
за участю:ОСОБА_5, його представника - ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження на заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження до ОСОБА_8 про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю, - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 11.01.2016року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю,- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_5 вказує, що на момент подачі позову відповідач ОСОБА_8 є власником 2/3 частин спірної квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі з часу свого народження проживав малолітній ОСОБА_7 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_9, при цьому вони були зареєстровані у спірній квартирі. ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_9 безперервно володіла спірною квартирою, оскільки вона у вказаній квартирі постійно та безперервно проживала з дня свого народження, а починаючи з 1997року і по день своєї смерті- ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала сама зі своїм сином, що загалом складає більше 10 років. Також ОСОБА_5 стверджує, що володіння спірною квартирою ОСОБА_9 було добросовісним і відкритим. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_9 була зареєстрована у спірній квартирі і проживала в ній з сином, починаючи з 29.10.2003року по грудень 2013року, сплачуючи при цьому комунальні послуги. За даних обставин ОСОБА_5 вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вимоги позову знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи. ОСОБА_5 зазначає, що в даному випадку ОСОБА_9 розуміла, що володіє 2/3 частинами спірної квартири добросовісно, вона знала, що володіючи даною квартирою добросовісно, відкрито та безперервно більше 10 років, буде мати підстави для визнання за нею права власності на вказане майно. Разом з тим, як вказує ОСОБА_5, відповідач, який є співвласником спірної квартири, фактично відмовився від спірного майна, більше 10 років про майно не турбувався, не проводив ремонту, не сплачував комунальних платежів. ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_10 добросовісно володіла вказаними 2/3 частинами спірної квартири, сплачувала за них комунальні платежі, робила поточний ремонт, підтримувала у належному стані.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_8, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.143,144,147), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи №4511, р№3539171 на квартиру АДРЕСА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції відносно відмови в задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вказаний висновок узгоджується з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності від 12.10.2003року (а.с.5), квартира АДРЕСА_5 належить на праві приватної власності ОСОБА_11 та членами її сім'ї ОСОБА_9, ОСОБА_8 в рівних долях.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Городянського бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 2046910, дата: 20.11.2003рік (а.с.103), за ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_8 зареєстровано право власності по 1/3 частині за кожним із співвласників на квартиру АДРЕСА_6

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2011року (а.с.95), Сова В.Ф., приватний нотаріус Городянського районного нотаріального округу посвідчує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її чоловік ОСОБА_13, у тому числі, з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовився син спадкодавця ОСОБА_8, у тому числі, з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилась дочка спадкодавця ОСОБА_9 Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_7 Таким чином, ОСОБА_13 після смерті своєї дружини ОСОБА_11 успадкував 1/3 частину спірної квартири. Згідно витягу про державну реєстрацію прав, номер витягу: 32779069, дата: 04.01.2012рік (а.с.100), за ОСОБА_13 було зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_7

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №482/2013 Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори (а.с.62-72), ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.69), після смерті ОСОБА_13 спадщину прийняв його син - відповідач ОСОБА_8 В матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_8 від 23.10.2013року (а.с.62), в якій він повідомляє Дніпропетровську районну державну нотаріальну контору, що він приймає все спадкове майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_13, в тому числі, і 1/3 частину квартири АДРЕСА_3.

Приватним нотаріусом Городянського районного нотаріального округу Чернігівської області Совою В.Ф. 10.07.2014року була відкрита спадкова справа №78/2014 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 (а.с.37-39). Відповідно до заяви ОСОБА_5, який діє як законний опікун від імені малолітнього ОСОБА_7, адресованої приватному нотаріусу Городянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сові В.Ф.(а.с.37), ОСОБА_5 приймає всю спадщину померлої ОСОБА_9 від імені малолітнього ОСОБА_7 відповідно до статті 1261 ЦК України.

Як вбачається з вимог заявленого позову (а.с.1-2), позивач просить суд визнати за малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 за набувальною давністю, посилаючись на те, що матір малолітнього ОСОБА_7-ОСОБА_9 добросовісно заволоділа чужим майном і разом з сином продовжувала відкрито, безперервно володіти вказаною квартирою протягом більше десяти років.

Відповідно до приписів ч.1 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном- протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Вирішуючи вимоги заявленого позову по суті, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що визнання за особою права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України можливе за наявності сукупності наступних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

В ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_9 було достовірно відомо, що вона є власником 1/3 частини спірної квартири, а інші частини спірної квартири належали на праві власності її матері ОСОБА_11 - 1/3 частина та брату ОСОБА_8 - 1/3 частина, після виїзду яких з квартири ОСОБА_9 продовжувала користуватись спірною квартирою в цілому. На частку матері ОСОБА_11 в спірній квартирі після смерті ОСОБА_11 ОСОБА_9, будучи її спадкоємцем, претензій не пред'являла, відмовившись від вказаної частки спірної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.07.2011року (а.с.95). Зокрема, відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2011року, Сова В.Ф., приватний нотаріус Городянського районного нотаріального округу посвідчує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її чоловік ОСОБА_13, у тому числі, з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовився син спадкодавця ОСОБА_8, у тому числі, з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилась дочка спадкодавця ОСОБА_9 Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_7

Таким чином, суд першої інстанції в ході розгляду даної справи прийшов до обґрунтованого по суті висновку відносно того, що в діях ОСОБА_9 щодо володіння та користування 2/3 частинами спірної квартири, які їй на праві власності не належали, була відсутня така обов'язкова умова для набуття права власності на 2/3 частини спірної квартири за набувальною давністю, як добросовісність. Оскільки, користуючись квартирою в цілому, ОСОБА_9 знала, що 2/3 частини вказаної квартири належали її брату ОСОБА_8 та її матері ОСОБА_11, а після смерті матері власником її 1/3 частини спірної квартири став її чоловік ОСОБА_13 в порядку спадкування. Є вірним по суті висновок суду першої інстанції відносно того, що життя ОСОБА_9 не набула права власності на 2/3 частини спірної квартири з підстав, передбачених Цивільним кодексом України.

Враховуючи вищенаведене, є вірним по суті висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вказаний висновок суду узгоджується з приписами статті 344 ЦК України, яка регламентує набувальну давність та з положеннями п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014року №5 ''Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав''. Також необхідно зазначити, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи. За даних обставин доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки рішення суду першої інстанції не узгоджуються з нормами матеріального права та фактичними обставинами справи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач ОСОБА_8 тривалий час не проживає у спірній квартирі, не проводить в ній ремонт, не сплачує комунальні платежі. Разом з тим, як стверджує ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, ОСОБА_9 проживала в спірній квартирі з дня свого народження, а починаючи з 1997року і по день своєї смерті- ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала в спірній квартирі сама зі своїм сином, що складає більше 10 років, при цьому проводила оплату всіх комунальних платежів. Вказані доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті висновку суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог заявленого позову, оскільки в ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_9 було достовірно відомо, що вона є власником 1/3 частини спірної квартири, а інші частини спірної квартири належали на праві власності її матері ОСОБА_11-1/3 частина та брату ОСОБА_8-1/3 частина, а після смерті матері власником 1/3 частини спірної квартири став її чоловік ОСОБА_13.(а.с.95-96, 100). Крім того, та обставина, що відповідач ОСОБА_8 тривалий час не проживає в спірній квартирі, не може бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, оскільки вказана обставина не є підтвердженням того, що ОСОБА_8 відмовився від права власності на свою частку у спірній квартирі. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №482/2013 Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори (а.с.62-72), ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.69), після смерті ОСОБА_13 спадщину прийняв його син - відповідач ОСОБА_8 В матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_8 від 23.10.2013року (а.с.62), в якій він повідомляє Дніпропетровську районну державну нотаріальну контору, що він приймає все спадкове майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_13, в тому числі, і 1/3 частину квартири АДРЕСА_3. Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні, проведеному Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 21.12.2015року на виконання судового доручення Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.12.2015 року, проти задоволення вимог позову заперечував, мотивуючи свої заперечення безпідставністю заявлених вимог (а.с.94).

Згідно приписів ч.1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 41 Конституції України регламентує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом №11 від 11травня 1994року), дата ратифікації: 17.07.1997р.,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, відхилити.

Заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: