Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Бота О.І.

за участі

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Мотивує свої позовні вимоги тим, що 03.06.2000 року між ним та відповідачкою по справі зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради. У шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів, діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, постійні сварки. Вказує, що на даний час він разом з дітьми зареєстрований в квартирі за адресою м. Ужгород, вул. Добрянського, 10/6. Відповідачка проти залишення дітей проживати з ним не заперечує. Також між ними досягнуто згоди про участь у спілкуванні та вихованні дітей. З посиланням на викладене позивач просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати, місцем проживання дітей визначити місце проживання позивача.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги в частині встановлення відповідачу необмеженого часу для спілкування з дітьми, в решті позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема пояснив, що основною причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя , втрата довіри один до одного. Діти проживать разом з ним . Більше одного місяця спільно з відповідачкою по справі не проживають , подружні стосунки не підтримують , спільне господарство не ведуть. Строк на примирення просив суд не надавати.

Відповідач в судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1, а також про залишення дітей проживати разом з позивачем. Основною причиною розірвання шлюбу зазначила різні погляди на життя. Крім того, вказала, що прийняли з позивачем рішення про розірвання шлюбу, з метою не травмувати дітей. Строк на примирення просила суд не надавати.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічної повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 03.06.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, за актовим записом - №227, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФМ №023261 від 03.06.2000 року приєднаним до матеріалів справи/а.с. 14 /

У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких приєднані до матеріалів справи.

Шлюбні відносини між подружжям, як стверджують сторони припинені .

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, ЦПК України та ст.ст. 105, 110,112 Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 03.06.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, за актовим записом - №227 - розірвати.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити проживати разом з батьком ОСОБА_1, встановивши ОСОБА_2 необмежений час для спілкування з дітьми.

Залишити ОСОБА_2 після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище Левкулич.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплаченого ним суму судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5