Справа №560/897/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Оборонової І.В.,

за участю секретаря Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради Рівненської області та просить суд визнати за нею, після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 26 лютого 2015 року, право власності на спадщину за законом на нерухоме майно: одноповерховий житловий будинок по вул. Лесі Українки, 23 в м. Дубровиця Рівненської області, загальною площею 73,9 м. кв., житловою площею 36,2 м. кв., допоміжною площею 24,0 м. кв., з належними до будинку господарськими будівлями та спорудами, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 18 травня 2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 жовтня 2000 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно: житловий будинок по вул. Лесі Українки, 23 в м. Дубровиця Рівненської області. Після смерті батька, його дружина, тобто її матір ОСОБА_3, відповідно до норм ЦК УРСР, прийняла спадщину, фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном. Однак, 26 лютого 2015 року померла і мати, після смерті якої відкрилася спадщина на успадкований нею житловий будинок по вул. Лесі Українки, 23 в м. Дубровиця Рівненської області. Позивач єдиний спадкоємець за законом першої черги. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не змогла, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлій матері.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №082982 від 30 жовтня 2000 року, ОСОБА_4 помер 30 жовтня 2000 року (а.с.12).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №169586 від 27 лютого 2015 року (а.с.13), ОСОБА_3 померла 26 лютого 2015 року.

Відповідно до частини 4 статті 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до частини 1 пункту 11 статті 346 Цивільного кодексу України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Згідно із статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповіту не склала, а тому право на спадкування після її смерті згідно статті 1223 Цивільного кодексу України, здійснюється за законом.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За положеннями статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ №345903 від 01 лютого 1980 року, після державної реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище чоловіка «Жовта» (а.с.10).

Покійна ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-УР №764947 від 20 січня 1960 року (а.с.9).

З копії свідоцтва про одруження вбачається, що померла ОСОБА_3 була дружиною померлого ОСОБА_6 (а.с.11).

Згідно довідки №2700 від 06 вересня 2016 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради Рівненської області вбачається, що ОСОБА_4, який помер 30 жовтня 2000 року був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

Згідно довідки №2701 від 06 вересня 2016 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради Рівненської області вбачається, що ОСОБА_3, яка померла 26 лютого 2015 року була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею були зареєстровані: онука ОСОБА_7, правнучка - ОСОБА_8, правнучка ОСОБА_9 (а.с.18).

Згідно довідки №2702 від 06 вересня 2016 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради Рівненської області вбачається, що в будинку №23 по вул. Лесі Українки в м. Дубровиця Рівненської області зареєстрована: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19).

Відповідно до частини 1 статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 будучи спадкоємцем майна померлої за законом, прийнявши спадщину, звернулася до ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори для оформлення права на неї, однак постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 08 липня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Дубровиця, вул. Лесі Українки, 23, Рівненської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок (а.с.15).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40590346 вбачається, що 06.06.2015 року, після смерті ОСОБА_3, було заведено спадкову справи №57536710 (а.с.14).

Для вироблення технічної документації на спадковий житловий будинок, позивач звернулася до ОСОБА_2 міського бюро технічної інвентаризації, яким станом на 18 травня 2016 року видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №23 по вул. Лесі Українки, 23 в м. Дубровиця Рівненської області на ім'я ОСОБА_1 (а.с.20-25).

Як вбачається із довідок №83, №84 від 23.05.2016 року житловий будинок №23 по вулиці Л.Українки, в м.Дубровиця Рівненської області рахується за ОСОБА_4. Згідно реєстрових книг бюро, право власності на житловий будинок станом на 18.05.2016 року, не зареєстровано (а.с.31-32).

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22 червня 2011 року №703, відповідно до пункту 2 якого, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №30825280 від 08 серпня 2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено в державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок, який розташований по вул. Лесі Українки, 23 в м. Дубровиця Рівненської області (а.с.16).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_3 при житті набула або володіла житловим будинком по вул. Лесі Українки, 23, в м. Дубровиця Рівненської області неправомірно, або, що на нього окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

Отже, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок по вул. Лесі Українки, 23 в м. Дубровиця Рівненської області, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, а тому є підстави до визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок по вул. Лесі Українки, 23 в м. Дубровиця Рівненської області в порядку спадкування за законом.

За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач, згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлої і набула права власності на нього.

Керуючись частиною 4 статті 25, пунктом 11 частини 1 статті 346, статтями 328, 392, 1217, 1223, 1258, 1261, частиною 3 статті 1268, статтями 1296, 1297 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", статтями 10, 60, 159, 212, 213-215, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на спадщину за законом на нерухоме майно: одноповерховий житловий будинок по вул. Лесі Українки, 23, в м. Дубровиця Рівненської області, загальною площею 73,9 м. кв., житловою площею 36,2 м. кв., допоміжною площею 24,0 м. кв., з належними до будинку господарськими будівлями та спорудами, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 18 травня 2016 року після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 26 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_10