Справа № 486/139/16-ц
Провадження № 2/486/202/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Бобровського І. М.

при секретарі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи тако, що втратила прво користування житловим приміщенням , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Мотивують свої вимоги тим, що відповідачка без поважних причин не проживає в спірній квартирі більше двох років.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги. Пояснили, що відповідачка по справі є колишньою дружиною ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 25 січня 2014 року відповідачка в спірній квартирі не проживає без поважних причин. Квартира приватизована і відповідачка є співвласником спірної квартири.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що відповідачка дійсно з 2014 року, після розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає, проте їй належить 1/4 частина квартири, а тому її не можна визнати такою що втратила право користування квартирою.

Вислухавши позивачів, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі, мають у спільній сумісній власності квартиру АДРЕСА_1, відповідачка ОСОБА_2 дійсно з 2014 року в спірній квартирі не проживає.

Ці обставини визнано сторонами по справі і доказуванню вони не підлягають.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину

будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Позивачі просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на підставі ст. 405 ЦК України.

Дійсно, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Проте посилання позивачів на зазначену норму Цивільного кодексу України є хибними, оскільки вони регулюють право користування жилим приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, членами сім'ї власника квартири, а відповідачка сама є співвласником спірної квартири.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачі зазначають, що відповідачка не несе витрат на утримання власності, але ця обставина може бути предметом іншого судового провадження, за умови пред'явлення відповідних позовних вимог, про що позивачам було роз'яснено в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,212,213,214,215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 відмовити в позові до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням а саме квартирою АДРЕСА_1.

Апеляції на рішення в судову палату з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області, можуть бути подані до Южноукраїнського міського суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду І. М. Бобровський