МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"19" січня 2016 р. Справа № 370/2462/15-ц

Макарівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мазка Н.Б.,

при секретарі Левченко Н.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди в розмірі 132007 грн. звернувся до суду із вказаною заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що він є співвласником пайового майна реформованого КСП «ЗОРЯ» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія КИ-ХІУ № 019500, виданий Соснівською сільською радою Макарівського району Київської області від 27.07.2015 року.

Відповідно до п. 1.4. Договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном реформованого КСП «ЗОРЯ», що знаходиться в спільній частковій власності від 01 квітня 2000 року, співвласники дійшли згоди про передачу пайового майна за цивільно-правовими договорами про передачу майна/договорами оренди/купівлі-продажу на умовах товарного кредиту, схову тощо Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ», тобто - відповідачу.

В п.3 рекомендацій щодо використання майна, яке перебуває в спільній частковій власності, затверджених Наказом Мінагрополітики №97 від 09.04.2001 року вказано, що інвентарні об'єкти, що використовуються у виробництві передаються на підставі договору оренди, інвентарні об'єкти, що не використовуються у виробництві, але надалі можуть бути використані, передаються користувачеві на зберігання на підставі договору схову, інвентарні об'єкти які не задіяні у виробничому процесі і не мас перспективи в ї/ використанні за рішенням співвласників може бути демонтована та ліквідована. При чому матеріали від демонтажу за їх ліквідаційною вартістю включаються до пайового фонду або видаються співвласникам в рахунок їх майнових паїв.

Згідно п. 4 вищевказаних рекомендацій, оборотні засоби, що увійшли до пайового фонду підлягають викупу орендарем на умовах товарного кредиту.

В пункті 6 рекомендацій вказано, що орендна плата за користування пайовим майном складається з премії власнику майна в розмірі 1% від вартості паю та амортизаційна складова.

Заявник, як співвласник пайового майна, під час виїзду на місце знаходження пайового майна (Київська область, Макарівський район, с. Соенівка) не виявив наявності ні худоби, ні сільськогосподарської техніки. Також, при спілкуванні з попереднім власником. ОСОБА_2 та іншими співвласниками майнових сертифікатів дізнався, що худоба, сільськогосподарська техніка були продані третім особам, а співвласники пайового майна не отримували жодних компенсацій в рахунок погашення майнових сертифікатів.

Відповідач не ініціював проведення зборів співвласників пайового майна реформованого КСП «Зоря», не повідомляв співвласників про погашення майнових сертифікатів за рахунок коштів, отриманих від реалізації та списання пайового майна, не проводив уточнення переліку пайового майна та його вартості у зв'язку з його продажем або списанням. Своїми діями та бездіяльністю відповідач порушив вимоги передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року N177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та ст.ст.369, 370 ЦК України, які регулюють порядок здійснення права спільної сумісної власності.

Заявник звертає увагу на те. що більшість пайового майна зараз не існує, у нього є підстави вважати, що воно було відчужене посадовими особами відповідача у непередбачений законом спосіб, а також кошти від такої реалізації могли бути ними привласненні, адже майнові сертифікати співвласників пайового майна КСП «Зоря» не погашались.

Дії відповідача щодо часткового відчуження пайового майна реформованого КСП «Зоря» є систематичними, мають довгостроковий характер та тривають на протязі тривалого відрізку часу (2000 -2015 роки).

У заявника є всі підстави вважати, що в процесі судового розгляду справи за його позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди, відповідач буде й надалі реалізовувати майно, передане йому в користування (відання), з метою особистого збагачення.

Розрахунки за операціями купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна проводяться в безготівковому порядку через рахунки відкриті в банківських установах. Тобто, безперешкодне користування відповідачем його банківськими рахунками підвищує ймовірність відчуження пайового майна та отримання коштів на такі рахунки.

Відповідно до переліку пайового майна вказаного в акті переоцінки основних та оборотних засобів неможливо встановити точний перелік майна, яке відноситься до пайового майна КСП «Зоря» та знаходиться у відповідача. Адже в цьому акті не вказано ні адрес об'єктів нерухомого майна, ні державних номерних знаків сільськогосподарської техніки, ні інших відомостей які дають можливість ідентифікувати майно.

Як наслідок, заявник просить: накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» КОД ; стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» КОД ЄДРГІОУ 05391465, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 243,60 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, необхідні для її вирішення, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України позови забезпечуються накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановлення обовязку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

З врахуванням того, що на даний час неможливо встановити точний перелік майна, яке відноситься до пайового майна КСП «Зоря», оскільки, як зазначає заявник, в акті переоцінки основних та оборотних засобів не вказано ні адрес об'єктів нерухомого майна, ні державних номерних знаків сільськогосподарської техніки, ні інших відомостей які дають можливість ідентифікувати майно, а тому вимога заявника про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти підлягає задоволенню.

В той же час, вимога заявника про стягнення з відповідача 243,60 гривень судового збору, сплаченого ним за подачу до суду заяви про забезпечення позову задоволення не підлягає, оскільки суперечить чинному законодавству.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря», КОД (08054., Київська область, Макарівський район, с.Соснівка, вул. Леніна 30).

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає чинності 19.01.2016 року.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Суддя Н.Б.Мазка