АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1006/16 Головуючий 1 інст.: Шиянова Л.О.
Справа №639/9335/14-ц Доповідач: Кіпенко І.С.
Категорія: відшкодування шкоди
Р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Хорошевського О.М.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Південна залізниця» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Південна залізниця», третя особа - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Харкові про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з каліцтвом,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з трудовим каліцтвом.

Після уточнень позовних вимог ОСОБА_1 залучив до участі у справі в якості відповідача Державне підприємство «Південна залізниця», в якості третьої особи Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Харкові.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він працював у відповідача на посаді помічника машиніста тепловозу понад 23 роки. 24 березня 2009 року отримав важку травму на території підприємства в робочий час, але відповідач кваліфікував нещасний випадок в порушення законодавства як не пов'язаний з виробництвом. 15 липня 2009 року його оглянуто МСЕК, визнано інвалідом першої групи від загального захворювання, що потребує стороннього догляду та побутової допомоги. Така кваліфікація інвалідності сталася у зв'язку з ненаданням відповідачем акта про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2013 р., апеляційного суду Харківської області від 24.10.2013 р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2014 р. встановлено, що нещасний випадок, який стався з ним 24.03.2009 р., пов'язаний з виробництвом. Після цього, відповідачем був складений Акт ф. Н-1 та за висновком МСЕК від 23.04.2014 р. його було визнано інвалідом першої групи від трудового каліцтва з втратою професійної працездатності 90%. Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харкові йому призначені страхові виплати з 23.04.2014 року. Вважає, що аналогічні виплати він повинен був отримувати з 15.07.2009 року, якби відповідач не порушив закон та склав би Акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. В той же час він вимушений був обмежувати себе в харчуванні, лікуванні, отримуючи лише пенсію за загальним захворюванням.

Неправомірними діями відповідача йому спричинена і моральна шкода у відшкодування якої просив стягнути одноразово - 1 000 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 5 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Південна залізниця» на користь ОСОБА_1 не нарахований та не виплачений втрачений заробіток за період з 15 липня 2009 року по 23 квітня 2014 року в сумі одноразово - 299 912 грн. 12 коп. та витрати на сторонній та побутовий догляд за цей же період в сумі одноразово - 42 128 грн. 98 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 тис. грн. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ДП «Південна залізниця» оскаржили його в апеляційному порядку, просять рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки належним відповідачем по справі має бути Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Харкові, а не ДП «Південна залізниця».

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2015року апеляційну скаргу ДП «Південна залізниця» задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 5 травня 2015 року скасовано в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2015 року в частині позову ОСОБА_1 до ДП «Південна залізниця», третя особа - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Харкові, про відшкодування моральної шкоди скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював у ДП «Південна залізниця» помічником машиніста тепловозу.

З позовної заяви, матеріалів справи вбачається, що 24.03.2009 року ОСОБА_1 прибув не підприємство, так як був ознайомлений про наявність термінової роботи та на території підприємства підсковзнувся, впав та отримав травму. 15.07.2009 року за висновком МСЕК його визнано інвалідом першої групи від загального захворювання, що потребує стороннього догляду та побутової допомоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2013 р., апеляційного суду Харківської області від 2013 р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2014 р. встановлено, що нещасний випадок, який стався з ним 24.03.2009 р., пов'язаний з виробництвом.

У зв'язку із цим, ДП «Південна залізниця» складено Акт форми Н-1, висновком МСЕК від 23.04.2014 р. ОСОБА_1 було визнано інвалідом першої групи від трудового каліцтва з втратою професійної працездатності 90 %.

На час звернення позивача до суду положеннями ст. ст. 21, 28, 34 та 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності щодо обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодувати моральну шкоду втратили чинність, таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, за правилами ст. 237-1 КЗпП України, повинен відшкодовувати роботодавець при встановленні судом тих юридичних обставин, які визначені законом.

Отже, у зв'язку з втратою чинності положень ст. ст. 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року щодо обов'язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, спірні правовідносини регулюються ст. 237-1 КЗпП України. Цією нормою обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган. Позов до роботодавця позивачем пред'явлено до суду у відповідності із ст. 11 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру й обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану, добровільне (за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого) спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що з вини відповідача тривалий час не складався акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, який стався 24 березня 2009 року з ОСОБА_1 на території підприємства в робочий час. ОСОБА_1 не мав можливості своєчасно звернутися до Фонду соціального страхування від нещасних випадків України і отримувати відповідну пенсію. Такі протиправні дії дійсно спричинили позивачу моральну шкоду, оскільки тривалий час порушувалися його законні права на отримання відповідної пенсії та інших соціальних благ.

Колегія з урахуванням розумності та справедливості, вважає можливим зменшити розмір стягнутої на користь позивача моральної шкоди з 100000 грн. до 70000 грн.

В іншій частині зазначене рішення скасовано та не переглядалось.

Керуючись ст. 303, 304, 307. 309, 313, 314, 316, 317. 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Південна залізниця» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 05 травня 2015 року змінити.

Зменшити суму яка підлягає стягненню з Державного підприємства «Південна залізниця» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, з 100 000грн. (сто тисяч) до 70 000грн.(сімдесят тисяч)

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий Кіпенко І.С.,

Судді Шаповал Н.М.,

Хорошевський О.М.