УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що вона перебуває з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі з грудня 2014 року.

Вказала, що сторони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в період фактичних шлюбних відносин сторін і на утримання якого за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2013 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Позивачка зазначала, що фактично відповідач проживає окремо від неї та дитини із січня 2015 року і матеріальної допомоги, окрім аліментів на дитину, не надає, хоча працює, має стабільний заробіток і зобов'язаний утримувати її до досягнення їхньою дитиною 3-х років, однак свої обов'язки не виконує.

Посилаючись на те, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та у відповідності до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів на утримання ОСОБА_4 до досягнення сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, щомісячно, починаючи з 03 червня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За приписами ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми сімейного права, які їх регулюють, врахував матеріальний стан відповідача, наявність стабільного заробітку, а також його аліментні зобов'язання по утриманню малолітніх дітей, дійшовши обґрунтованого висновку, що встановлений розмір аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку відповідає вимогам ст. 84 СК України з огляду на можливість відповідача надавати таку допомогу.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

Г.В. Юровська