РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 11.01.2014р. помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири №93 будинку №13 по бул.Будівельників м.Запоріжжя, право власності на яку належало йому на підставі свідоцтва про право власності на житло №1306 від 12.05.1993р.. Інші ? частини квартири належать на праві власності їй та відповідачам у справі, які є її з померлим дітьми. Вони втрьох є спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, відповідачі таких заяв не подавали. Однак нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність відомостей про наявність спадкової справи за останнім місцем проживання померлого в м.Хемніц Німеччині. Таким чином, в нотаріальному порядку вона не може оформити свої права на спадщину і змушена звернутися до суду.

Просить визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири №93 будинку №13 по бул.Будівельників м.Запоріжжя в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 11.01.2014р.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує.

Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами.

Суд встановив, що 11.01.2014 року в м.Дрезден Німеччині помер ОСОБА_4, який був чоловіком позивачки та батьком відповідачів (арк.10-14).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири №93 будинку №13 по бул.Будівельників м.Запоріжжя, яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №1306 від 12.05.1993р. (арк.20-24).

Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 17.02.2016р. право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано, в іпотеці воно не перебуває, заборони відчуження його також відсутні (арк.31).

Згідно висновку субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 вартість вказаної квартири становить 245 963,00грн. (арк.25).

05.08.2015р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка (арк.37).

05.08.2015р. нотаріусом заведена спадкова справа, реєстраційний номер 57774313, яка на час розгляду справи є чинною (арк.42,51).

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 08.08.2015р. відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 (арк.65).

Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно з ч.2,3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на ас відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Крім того, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Оцінивши обставини справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивачка правомірно набула право власності на 1/4 частини квартири №93 будинку №13 по бул.Будівельників м.Запоріжжя, оскільки після смерті свого чоловіка є спадкоємцем першої черги, відповідачі діти позивачки та померлого фактично відмовились від прийняття спадщини після смерті батька, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк не звернулись. Позивачка ж на день відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та після його смерті своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі цієї заяви була відкрита спадкова справа, але вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку у звязку з відсутністю правоустановчих документів на вказане спадкове нерухоме майно, відсутністю реєстрації права власності спадкодавця та відсутністю відомостей про заведення спадкової справи за останнім місцем проживання спадкодавця в м.Хемніц Німеччині, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, вказані обставини не позбавляють позивачку як спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини.

При цьому, судом встановлено, що спадкове майно належало на праві власності померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло №1306 від 12.05.1993р., він тривалий час мешкав у вказаній квартирі, володів та користувався нею. Відсутність державної реєстрації права власності за померлим ОСОБА_4 не є підставою для відмови у визнанні даного нерухомого майна спадковим, оскільки на момент набуття права власності за діючим на той час законодавством, така реєстрація не потребувалась.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачка позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді вказаного нерухомого майна, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її чоловіка. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачкою права власності на спірне майно.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.15,16,316,321,328,392,1216,1218,1223,1261,1268,1297 ЦК України, ст.3,4,10,11,60,61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, 11.04.1958р.н., РНОКПП НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 11.01.2014р., право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 68,38 кв.м., житловою площею 42,90кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з моменту його проголошення, особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, - в той же строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А. Мурашова 28.03.2016