Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2016 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Малюговій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Барської районної державної адміністрації Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Барської районної державної адміністрації Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з первісним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини за наступними підставами. Від спільного проживання в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 позивач народила дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вона уклала шлюб з ОСОБА_4, переїхала проживати в будинок до чоловіка. Подружжя забезпечене окремою кімнатою. ОСОБА_1 отримує соціальну виплату на утримання дитини, що дає можливість створити усі необхідні умови для проживання та нормального розвитку малолітнього сина. Просила суд визначити місце проживання дитини з нею за адресою в с. Пархомівці Хмельницького району Хмельницької області.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 свої вимоги до ОСОБА_1 обґрунтував тим, що від спільного проживання в цивільному шлюбі з відповідачем в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_3. 23.07.2015 року ОСОБА_1 добровільно залишила їх помешкання та таємно разом з дитиною втекла у невідомому напрямку. ОСОБА_2 негайно розпочав пошуки дитини, однак за місцем проживання ОСОБА_1 в с. Ярославіка Летичівського району Хмельницької області їх не знайшов. За допомогою міліції та соціальних служб було знайдено відповідачку та дитину в с. Пархомівці Хмельницького району Хмельницької області. ОСОБА_1 повертатися до будинку позивача відмовилася. Вона добровільно, в присутності працівників міліції, представника Служби у справах дітей та голови сільської ради, передала дитину ОСОБА_2 З того часу дитину не відвідувала, не цікавилася її життям та здоров'ям. ОСОБА_1 не зможе дати сину моральної та матеріальної забезпеченості, забезпечити належними умовами проживання. Ще з народження дитини відповідач всі обов'язки по догляду за дитиною переклала на позивача та його матір ОСОБА_5. Сім'я відповідачки ОСОБА_1 є неблагополучною, її матір та батько зловживають спиртними напоями, не мають роботи. В їх будинку не має в достатній кількості меблів, наявна антисанітарія, побутові умови незадовільні для проживання неповнолітньої дитини. ОСОБА_1 не знаходила спільної мови з батьками, часто тікала з дому, вела аморальний спосіб життя та прогулювала навчання у школі. У 2005 році Ярославська сільська рада клопотала перед службою у справах дітей про направлення ОСОБА_1 в школу-інтернат. Відповідачка ОСОБА_1 перебувала на обліку, як неповнолітня, що виховувалась у сім'ї, яка не забезпечувала необхідних умов для її життя, навчання та розвитку. Проживання дитини у будинку в с. Пархомівці Хмельницького району не забезпечить належну атмосферу любові та матеріальний достаток, оскільки будинок належить матері ОСОБА_4 у якому зареєстровано 15 чоловік. П'ятеро проживаючих у будинку внуків є дітьми позбавленими батьківського піклування, якими опікується голова двору. Дочки голови двору - ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вели неправильний спосіб життя та не виконували своїх материнських обов'язків по вихованню дітей за що позбавленні материнських прав. Чоловік відповідача ОСОБА_4 ніде не працює, проживає з матір'ю. Соціальні виплати по догляду за дитиною ОСОБА_1 в дійсності не отримує з 01.08.2015 року. Натомість ОСОБА_2 працює у ПАТ «Барський машзавод» та отримує добру зарплатню, характеризується позитивно, має житло та усі необхідні умови для виховання дитини. На підставі викладеного ОСОБА_2 просить визначити місце проживання малолітньої дитини разом з ним за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та одночасно відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник адвокат Назаренко Є.В. свої позовні вимоги підтримали повністю, зустрічний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та одночасно позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 та його представник адвокат Мазур О.А. підтримали свої зустрічні вимоги у повному обсязі, в первісній позовній заяві просили відмовити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Барської районної державної адміністрації в судовому засіданні Зозуляк В.Л. підтримала первісний позов ОСОБА_1, посилаючись на свій висновок, в зустрічній позовній заяві просила відмовити.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_2 У них проживала ОСОБА_1 яка народила дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Потім ОСОБА_1 таємно викрала дитину і зникла. Її знайшли в будинку ОСОБА_4 в с. Пархомівці Хмельницького району. Там проживає більше 15 чоловік. Вони усі брудні. ОСОБА_1 повертатися до будинку позивача відмовилася. Вона добровільно, в присутності працівників міліції, представника Служби у справах дітей та сільської ради передала дитину ОСОБА_2 Дитина на даний час виховується у належних умовах, усім забезпечена. Її відвідує лікар. Позивач працює, отримує заробітну плату. Жодного разу ОСОБА_1 не приїздила до дитини та не цікавилася нею.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона є хресною матір'ю дитини. З часу коли ОСОБА_1 покинула сім'ю ОСОБА_2 тільки один раз приїздила до дитини на декілька хвилин. На даний час не телефонує, дитиною не цікавиться. ОСОБА_2 виховує дитину разом зі своєю матір'ю. Дитина усім забезпечена, доглянута.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона є працівником Барського РЦ СССДМ. До центру звернувся ОСОБА_2 із заявою про зникнення дитини. Центром було встановлено, що ОСОБА_1 будучи неповнолітньою дитиною проживала у неблагополучній сім'ї. ОСОБА_1 та дитину знайшли в будинку ОСОБА_4 в с. Пархомівці Хмельницького району. Будинок має 4 кімнати у яких проживає 11 чоловік. Сестри ОСОБА_4 були позбавлені батьківських прав. Дитину ОСОБА_1 повернула батькові а сама залишилася проживати з ОСОБА_4 В подальшому зі слів батька було встановлено, що ОСОБА_1 не бажає відвідувати дитину.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді сільського голови Пархомовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Власником будинку по АДРЕСА_2 є ОСОБА_14. В будинку зареєстровано 15 чоловік. Проживає 7 чоловік. Сім'я характеризується посередньо. Дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 позбавлені батьківських прав за аморальний спосіб життя. Внуки позбавлені батьківського піклування. Сім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_1 має окрему кімнату.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що вона є власником будинку по АДРЕСА_2. Сім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_1 має окрему кімнату. В будинку триває ремонт. Свідок є опікуном 5 дітей. ОСОБА_1 має бажання поїхати до дитини, однак не має коштів.

Заслухавши доводи сторін, їх представників, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позов ОСОБА_2 доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі, позов ОСОБА_1 не доведений та не обґрунтований і в його задоволенні слід відмовити. До такого висновку суд дійшов з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що від спільного проживання в цивільному шлюбі ОСОБА_2 з ОСОБА_1 в сторін народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідно до ч. 1ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згідно зі ст.160,161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання - це житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1ст.29 ЦК). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч.1ст.33 Конституції).

Однак визначення місця проживання дітей має свою специфіку, оскільки діти, як правило, в силу своєї психічної та фізичної незрілості, фактичної нездатності проживати самостійно мають проживати разом зі своїми батьками або з особами, які їх заміняють.

Отже чинне законодавство, встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх.

Сімейне право закріплює в обов'язковому порядку, що місце проживання дитини визначається тільки виходячи з її інтересів.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Суд відзначає, що принципом Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Проте, у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка має силу закону, про такий привілей матері уже не йдеться.

Так п.1 ст.9 продиктовано, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути зокрема у разі , коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, із наведеного слідує, що перевага матері перед батьком не може й не повинна бути пріоритетом у цьому спорі.

Діти - це особлива соціально-демографічна група населення віком від народження до 18 років, яка має свої специфічні потреби, інтереси та права.

Декларація прав дитини - документ, що регулює становище дитини в сучасному суспільств проголошується, що дитині, незалежно від кольору шкіри, мови, статі, віри, законом повинен бути забезпечений соціальний захист,надані умови та можливості, що дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. У соціальному відношенні висунуто вимоги щодо створення умов для здорової та нормальної життєдіяльності дитини, гарантування її свободи та гідності. Дитина повинна бути першою серед тих, хто одержує захист і допомогу, а також захищеною від недбалого ставлення до неї.

Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.

У судовому засіданні було встановлено та доведено належними і допустимими доказами те, що ОСОБА_1 23.07.2015 року добровільно залишила місце проживання в будинку ОСОБА_2 с. Комарівці Барського району та переїхала проживати в с. Пархомівці Хмельницького району до ОСОБА_4 з яким зареєструвала шлюб 11.09.2015 року. На час розгляду справи у суді ОСОБА_1 повідомила про перебування у стані вагітності.

Малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає з батьком ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

Згідно акта обстеження умов проживання (без номера та дати), працівниками служби у справах дітей Хмельницької РДА було здійснено перевірку житлово-побутових умов проживання в будинку по АДРЕСА_2 та встановлено, що будинок має 4 кімнати, одна з яких відведена для проживання сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_4 В будинку наявні меблі, побутова техніка, продукти харчування.

В характеристиці Пархомовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 329 від 28.10.2015 року зазначається, що ОСОБА_1 проживає в с. Пархомівці Хмельницького району без реєстрації, ніде не працює. Скарг від жителів села на її поведінку не надходило.

З характеристики Пархомовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 331 від 28.10.2015 року вбачається, що головою двору по АДРЕСА_2 є ОСОБА_14. У будинку зареєстровано 15 чоловік, проживає 7 чоловік. П'ятеро дітей позбавлені батьківського піклування. Дочки голови двору ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не виконують своїх материнських обов'язків по вихованню дітей.

Згідно довідки Голосківського професійного аграрного ліцею від 22.11.2015 року № 456 ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання по спеціальності «Тракторист машиніст с/г виробництва».

Згідно довідки Кузьминецького професійного аграрного ліцею від 20.10.2015 року № 481 ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання по спеціальності «Кухар кондитер». По місцю навчання ОСОБА_1 характеризується позитивно (характеристика № 480 від 20.10.2015 року).

В повідомленні Ярославської сільської ради Летичівського району Хмельницької області № 136 від 10.08.2015 року зазначається, що сім'я ОСОБА_1 проживає в с. Ярославка Летичівського району. Мати ОСОБА_16 та батько ОСОБА_17 не мають роботи, зловживають спиртними напоями. В будинку не має достатньої кількості меблів, побутові умови незадовільні, антисанітарія. ОСОБА_1, проживаючи у сім'ї, не знаходила спільної мови з батьками, часто тікала з дому, вела аморальний спосіб життя та прогулювала навчання у школі.

Згідно довідки Служби у справах дітей Летичівської РДА Хмельницької області № 528 від 08.09.2015 року ОСОБА_1 перебувала на обліку, як неповнолітня, що виховувалася в сім'ї, яка не забезпечувала необхідних умов для її життя, навчання та розвитку.

Згідно довідки Управління соціальної політики Барської РДА № 1928 від 08.09.2015 року виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 припинено у зв'язку з нецільовим використанням коштів, що спростовує твердження позивача про отримання нею вказаної допомоги.

В довідці Комаровецької сільської ради Барського району Вінницької області № 416 від 18.08.2015 року зазначається, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на утриманні батька ОСОБА_2.

Згідно досліджених судом медичних документів дитина ОСОБА_3 вчасно відвідує медзаклад, не хворіє, на «Д» обліку не перебуває, фізично-психічний розвиток відповідає віку, щеплення проводиться згідно календарного плану.

ОСОБА_2 закінчив у 2012 році Національний транспортний університет і отримав вищу освіту та здобув кваліфікацію інженер-механік.

ОСОБА_2 працює на ПАТ «Барський машзавод» електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах механоскладального цеху, що підтверджується довідкою № 1994 від 09.11.15р. Його сукупний дохід за жовтень та листопад 2015 року склав 4 031,31 грн. (довідка №212 від 21.12.2015 р.) За період з серпня по жовтень 2015 р. ОСОБА_2 отримав 6000 грн. матеріальної допомоги від ПАТ «Барський машзавод» (довідка від 09.11.15р).

За місцем роботи та місцем проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно.

Мати відповідача ОСОБА_5 отримує щомісяця 1248,84 грн. пенсії за віком (довідка № 1929 від 12.08.2015 року).

Згідно актів про відвідування сім'ї та перевірки матеріально-побутових умов від 10.08.2015 року комісія встановила, що ОСОБА_2 виховує малолітнього сина ОСОБА_3. санітарно-гігієнічні умови проживання сім'ї задовільні. У дитини є все необхідне відповідно до віку: харчування, одяг, взуття, іграшки. В дохід сім'ї входить пенсія дідуся ОСОБА_18 у розмірі 3108 грн. та пенсія бабусі ОСОБА_2 у розмірі 1248,84 грн. Є підсобне господарство: свині, кури, качки.

З огляду на встановлені в сукупності судом обставини справи, суд вважає, що батько дитини в змозі забезпечити кращі умови для досягнення нею достатнього рівні життя, ніж мати.

Вищевказані висновки повністю підтверджують допитані в судовому засіданні свідки. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання свідків об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Ці докази суд у відповідності із ст.ст. 58, 59 ЦПК України вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.

Натомість суд приходить до висновку, що мати ОСОБА_1 самоусунулася від виховання дитини та взагалі не приділяла дитині уваги весь останній час. Крім того, вона не має постійного місця проживання та реєстрації, не має роботи та матеріального заробітку, проживає в будинку матері чоловіка, де зареєстровані 15 чоловік, проживає 7 чоловік. П'ятеро дітей позбавлені батьківського піклування. Дочки голови двору ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не виконують своїх материнських обов'язків по вихованню дітей та позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей рішенням Хмельницького міськрайонного суду. Виплата ОСОБА_1 соціальної допомоги при народженні дитини припинено у зв'язку з нецільовим використанням коштів. Проживання ОСОБА_1 з батьками в с. Ярославка Летичівського району є неможливим через зловживання батьками спиртними напоями, відсутність у будинку меблів, антисанітарію. Крім того, ОСОБА_1 вагітна та чекає народження дитини від шлюбу з ОСОБА_4, що зменшить увагу до малолітнього ОСОБА_3.

Згідно висновку органу опіку та піклування Барської РДА № 01-1-26/2273 від 07.09.2015 року є доцільним визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір'ю.

Суд вважає, що висновок органу опіку та піклування Барської РДА прийнятий передчасно, без дослідження усіх необхідних обставин, без виїзду на місце проживання ОСОБА_1 та обстеження матеріально-побутових умов, не відображає конкретне місце проживання дитини, має рекомендаційний характер, а тому суд не приймає його як доказ у справі.

За таких обставин, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з батьком, оскільки проживання разом із матір'ю не лише не забезпечить належних умов для розвитку дитини, а й може мати негативний вплив на її психіку та подальший розвиток.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 6, 141, 157, 160, 161 СК України, Декларацією прав дитини ст.ст. 10, 60, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання по АДРЕСА_1.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: