АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1393/16 Справа № 206/5454/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 В?ячеслава Володимировича

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року

за позовом Служби безпеки України до ОСОБА_2 В?ячеслава Володимировича про відшкодування витрат, повязанних з навчанням і утриманням в Національній академії Служби безпеки України, третя особа: Національна академія Служби безпеки України, -

В с т а н о в и в :

11 червня 2015 року Служба безпеки України звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, повязанних з навчанням і утриманням в Національній академії Служби безпеки України посилаючись на те, що відповідно до правил прийому на навчання на перший курс факультету підготовки оперативних співробітників Національної академії СБУ у 2004 році та рішення приймальної комісії від 21.07.2004 року, на підставі успішно складених випробувань та наказу в.о. ректора Національної академії СБУ від 12.07.2004 року № 263-ос на перший курс факультету № 1 Національної академії СБУ був зарахований ОСОБА_3 та поставлений на продовольче, грошове та речове забезпечення в Національній академії СБУ з 12.07.2004 року. 29.12.2005 року з ОСОБА_3 з одного боку, та Національної академії СБУ, з іншого боку, відповідно до чинного законодавства України був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами (слухачами) Національної академії СБУ терміном дії на три роки та сім місяців - до 31.07.2009 року. Відповідач згідно з положенням про проходження військової служби (навчання) за контрактом курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів СБУ, затвердженого Указом ПУ від 07.11.2001 № 1053/2001, протягом п'яти років проходив військову службу (навчання) в Національній академії СБУ, перебуваючи на повному державному забезпеченні. Після закінчення навчання ОСОБА_3 згідно з наказом Ректора Національної академії СБУ від 19.06.2009 року № 345-ос відкомандировано для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника Управління СБУ у Дніпропетровській області, а також знято з грошового, продовольчого та речового забезпечення та виключено зі списків особового складу Національної академії СБУ з 19.06.2009 року. 19.06.2009 року між СБУ, з одного боку, і відповідачем з другого боку, було укладено контракт про проходження військової служби у СБУ. Контракт було укладено на п'ять років з 19.06.2009 року до 19.06.2014 року. Наказом Голови СБУ від 30.10.2012 року № 1342-ос відповідно до підпункту "б" пункту 61 та підпункту "и" пункту 62 (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ, затвердженого Указом ПУ від 27.12.2007 року № 1262/2007, відповідач був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України. Згідно наказу начальника Управління СБУ у Дніпропетровській області від 09.11.2012 року № 241-ОС. Відповідач був виключений із списків особового складу з 08.11.2012 року. Національною академією СБУ зроблено розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача в Національній академії СБУ з дня його зарахування до дня виключення зі списків особового складу Національної академії СБУ. Загальна сума витрат складає 37.048,91 грн. Відповідача неодноразово було повідомлено про відшкодування витрат пов'язаних з навчанням та утриманням в Національній академії СБУ у телефонному режимі. У листопаді 2014 року він повідомив, що приїде і відшкодує всі витрати. Але у зазначений термін відповідач до Управління не приїхав, зазначені витрати не відшкодував, і взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки. З метою досудового врегулювання спору, на адресу батьків ОСОБА_3 24.11.2014 року за № 55/14-4429 був направлений лист з пропозицією вирішити питання відшкодування витрат без звернення до судових органів. Однак, реакція ОСОБА_3 на даний лист відсутня. 11.12.2014 року за відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області до Управління надійшла інформація, що ОСОБА_3 з 11.06.2013 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи зазначене, з метою досудового врегулювання спору, на адресу ОСОБА_3 16.01.2015 року за № 55/30-32 був з рекомендованим повідомленням був направлений лист з пропозицією вирішити питання відшкодування зазначених вище у добровільному порядку. Зазначений лист повернувся до Управління 18.02.2015 року з довідкою Укрпошти та вказано причину повернення, а саме - за закінченням терміну зберігання. До цього часу витрати відповідачем не відшкодовані, а його поведінка свідчить про небажання у добровільному порядку відшкодувати дані витрати. Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на їх користь 37.048,91грн. в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням його в Національній академії СБУ як курсанта та судові витрати по справі (а.с.2-7).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено (а.с.204-207).

В апеляційній скарзі (а.с.211-222) ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та закрити провадження у справі, оскільки:

- суд помилково відніс до цивільних відносин спір, що виник з утримання відповідача під час несення ним військової служби;

- строк позовної давності почав відраховуватись з дня звільнення відповідача з 09.11.2012 року, а закінчився 09.11.2013 року;

- ні позивачем, ні представником третьої особи не надано суду розрахунку суми витрат повязаних з утриманням відповідача за час навчання та зазначення періоду за який ця сума вираховувалась, а надані довідки про витрати на утримання не містять деталізованого розрахунку;

- суд застосував п.78 Положення № 1053, яка не регулює спірні правовідношення, оскільки відповідача не відраховано з Національної академії СБУ, а контракт від 12.07.2004 року не було припинено чи розірвано;

- суд не взяв до уваги, те що на час укладання контракту про військову службу Порядок відшкодування курсантами та офіцерського складу витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах № 964 від 12.07.2006 року та Порядок розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах № 863/14130 від 30.07.2007 року не діяли;

- не підлягає застосуванню п.14 Постанови КМУ № 992 від 22.08.1996 року, оскільки позивачем не надано доказів зарахування у липні 2004 року відповідача до числа курсантів Національної академії СБУ, з ним була укладена угода про підготовку фахівця за державні кошти.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що відповідач був зарахований відповідачем для на навчання та поставлений на продовольче, грошове та речове забезпечення; між сторонами укладено контракт про проходження військової служби строком на пять років після закінчення навчання; за систематичне невиконання умов контракту відповідачем його було звільнено з військової служби у запас.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "й" ч.6 ст.26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу начальника Управління СБУ у Дніпропетровській області від 09.11.2012 року № 241-ОС відповідач був виключений із списків особового складу з 08.11.2012 року.

Оскільки між сторонами припинені публічні правовідносини, доводи апеляційної скарги щодо необхідності розгляду справи в порядку адміністративного судочинства є необгрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тому доводи апеляційної скарги щодо застосування спливу строку позовної давності є безпідставними.

Не можуть бути враховані доводи апеляційної скарги щодо не надання суду розрахунку суми витрат повязаних з утриманням відповідача за час навчання.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження позовних вимог позивачем надані довідки про витрати на утримання, розмір яких відповідачем не спростований.

Так само не можуть бути прийняті до уваги інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів та правових підстав стягнення.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 В?ячеслава Володимировича - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: