Справа № 591/268/16-ц
Провадження № 2/591/710/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Кривцової Г.В.
при секретарі Кальченко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП,-
В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Зі згоди позивача, викладеної в його письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення її права, в тому числі у звязку зі знищенням або пошкодженням речі.
Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, традиційно виділяють у спеціальний делікт у звязку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обовязку таку шкоду відшкодувати.
Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Судом встановлено, що 18 листопада 2015 року о 21 годині 10 хвилин у м. Суми на пл. Покровська в районі універмагу «Київ», водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2, який рухався з боку вул. Іллінська у напрямку вул. Петропавлівська, допустив виїзд на зустрічну смугу руху з послідуючим наїздом на нерухомий автомобіль НОМЕР_2, який був припаркований біля правого краю проїжджої частини водієм ОСОБА_1 Після зіткнення автомобіль НОМЕР_1 розвернуло та рухаючись по інерції, відбулося його зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який також був припаркований біля правого краю водієм ОСОБА_3, який зіткнувся з припаркованим поряд автомобілем «ОСОБА_4 Спрінтер» д.н. НОМЕР_4 водієм ОСОБА_5
Власником автомобіля НОМЕР_5 є ОСОБА_1М.(а.с.64).
Так, п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Крім того, згідно п. 10.2. ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Тобто, вимога п. 10.1 ПДР України передбачає повну відповідальність водія, який розпочинає рух або змінює напрямок руху за безпеку дорожнього руху від початку його і до закінчення маневру.
Крім того, п. 11.4. ПДР України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, п. 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Разом з цим, як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справ про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, останнім допущено порушення п.п. 10.1, 11.4, 12.1 ПДР України та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.
Будучи допитаним в судовому засіданні 25 січня 2016 року, під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 свою вину визнав. Копія постанови додається. (а.с122)
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв ДТП 18 листопада 2015 року в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України та постановою суду позбавлений права керування автомобілем строком на 1 рік. Копія постанови додається (а.с.121).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку надані суду докази дають підстави для стягнення з відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.
З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП позивач зазнав душевних страждань у звязку з пошкодженням його майна, що відповідно до ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди. Однак позивачем не обґрунтований розмір 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Тому з урахуванням обставин справи, ступеня вини відповідача, глибини душевних страждань, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає частково задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 500,00 грн., що, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода в сумі 500,00 грн.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені витрати по справі, а саме: щодо оплати витрат повязаних із проведенням експертизи в сумі 800 грн. (а.с. 9), поштові витрати на повідомлення відповідача про огляд автомобіля для складення акту в сумі 132 грн. (а.с.6-8), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с. 2), а всього на суму: 1483,20 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 24 395,19 грн., моральну шкоду у розмірі 500,00 грн., а також суму понесених судових витрат в розмірі 1483,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Кривцова