Справа № 683/1227/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

з участю заявниці ОСОБА_1

її представника - адвоката Віхерко Н.О.

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства та факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи - Баглаївська сільська рада Старокостянтинівського району, ОСОБА_4, ОСОБА_3,

встановив:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення фактів: батьківства з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Баглаї Старокостянтинівського району, та належності останньому правовстановлюючого документу на спадкове майно. Зазначила, що ОСОБА_5 на день смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 разом із нею та її матір'ю ОСОБА_6, з якою перебував в незареєстрованому шлюбі. Вважає себе єдиною спадкоємицею по закону до майна померлого, зокрема, на домоволодіння по АДРЕСА_1. Оскільки входила в склад сім'ї померлого на день смерті, тому фактично прийняла спадщину. 12 квітня 2016 року звернулась до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав за законом на заявлене домоволодіння, в зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 165/2016, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Причинами цього нотаріус вказав відсутність юридичних доказів родинних відносин з померлим чи перебування у останнього на утриманні. Крім того в свідоцтві про право особистої власності на вищевказане домоволодіння невірно вказано дані померлого «ОСОБА_5», замість вірного «ОСОБА_5».

Ухвалою судді Старокостянтинівського районного суду від 10 серпня 2016 року до участі в справі в якості заінтересованих осіб залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_3

В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги та обставини на їх обґрунтування. Вказала, що вона з народження проживала з матір'ю та з ОСОБА_5, до смерті останнього, якого вважала батьком і який її вважав дочкою. Заявлене домоволодіння батьки будували спільно. За віком та станом здоров'я (інвалід І групи) мати не претендує на спадщину. Спору за спадщину немає.

Представник заявниці - адвокат Віхерко Н.О. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив обставини, заявлені на обґрунтування заявлених вимог, не заперечував проти їх задоволення, вказав, що ні він, ні мати не претендують на спадщину після смерті батька.

Заінтересована особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, направила заяву, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог, підтвердила, що померлий ОСОБА_5 був батьком заявниці ОСОБА_1, а сама вона не претендує на спадщину після його смерті. Крім того, просила розглянути справу без її участі, оскільки не може з'явитися в судове засідання по стану здоров'я.

Представник заінтересованої особи Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вказавши, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи ОСОБА_3, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, зокрема, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Баглаї Старокостятнинівського району Хмельницької області. У свідоцтві про її народження НОМЕР_1, виданому Баглаївською сільською радою Старокостянтинівського району 16 липня 1965 року, її матір'ю вказана ОСОБА_6, відомості про батька відсутні. Після одруження заявниця змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2, виданого Мусійківською сільською радою Іванківського району Київської області 06 лютого 1991 року.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого Баглаївською сільською радою Старокостянтинівського району ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті він проживав та був зареєстрований в належному йому будинку по АДРЕСА_1. Згідно записів в погосподарських книгах за 1965-1992 роки членом його сім'ї записана його дочка ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. В управління та розпорядження спадковим майном фактично вступила спадкоємиця за законом ОСОБА_1, яка доглядала ОСОБА_5 до його смерті та проводила похорони. Однак, в свідоцтві про право особистої власності на вищевказаний житловий будинок, виданому Баглаївською сільською радою народних депутатів 28 червня 1987 року на підставі рішення виконавчого комітета Старокостянтинівської ради народних депутатів за № 91 від 28 травня 1987 року, невірно зазначені дані про спадкодавця, а саме: в графі власник російською мовою вказаний «ОСОБА_5», замість вірного «ОСОБА_5».

Вказані обставини справи підтверджуються даними довідок, виданих виконавчим комітетом Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району від 27 січня 2016 року за № 65, 26 лютого 2016 року за № 125, 20 квітня 2016 року за № № 304, 305, матеріалами спадкової справи № 165/2016 від 11 березня 2016 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області за № 1363/02-31 від 12 квітня 2016 року заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 через відсутність юридичних доказів родинних відносин з померлим чи перебування у останнього на утриманні, а також через те, що в свідоцтві про право особистої власності на спадкове домоволодіння по батькові власника вказано як «ОСОБА_5», замість «ОСОБА_5».

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 та заінтересована особа ОСОБА_3 пояснили, що мати заявниці ОСОБА_6 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 по день його смерті, вели спільне господарство. За життя ОСОБА_5 визнавав заявницю своєю дочкою, спільно з ОСОБА_6 виховував та утримував її. ОСОБА_5 належало домоволодіння по АДРЕСА_1.

Проаналізувавши всі докази по справі окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту батьківства та факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 212-215, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, на підставі ст. 53, ч. 2 ст. 55 КпШС України,п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення»,

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Баглаї Старокостянтинівського району, як відповідно дочкою та батьком.

Встановити факт приналежності ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Баглаї Старокостянтинівського району, свідоцтва про право особистої власності, виданого Баглаївською сільською радою Старокостянтинівського району 28 червня 1987 року, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь в судовому засіданні, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ____________