Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 417/1231/15-ц
Провадження № 22ц/782/719/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Фарятьєва С.О.,

суддів: Луганської В.М., Назарової М.В.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Марківського районного суду Луганської області від 05 квітня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач в особі Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Банк Форум» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного між ними кредитного договору № 0284/08/09-ZNv від 31 липня 2008 року відповідач отримав кредит у сумі 22.000 дол. США на споживчі потреби, зі сплатою щомісячно по 183 дол. США на повернення частини тіла кредиту і відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 30 липня 2018 року. При порушенні позичальником грошових зобовязань він повинен сплатити банку пеню у розмірі 0,2 % за кожний день прострочення платежу, а за кожний випадок невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань сплатити банку штраф у розмірі 5000,00 грн.

06 лютого 2009 року між ними було укладено додатковий договір за №1, яким суму щомісячного погашення кредиту було збільшено до 235 дол. США. 25 жовтня 2010 року було укладено додатковий договір №2, яким були змінені реквізити для погашення суми боргу, а 13 липня 2012 року укладено ще один додатковий договір №3, яким боржник надав згоду на передачу інформації до відповідного бюро кредитних історій.

Свої зобовязання з видачі кредиту позичальнику за вказаним договором банк виконав належним чином, що підтверджується заявою на видачу готівки №2925244 від 01.08.2008 року та випискою документів по договору № 0284/08/09-ZNv від 31 липня 2008 року.

Проте відповідач, порушив умови договору, допустивши прострочення виконання своїх зобовязань, в звязку з чим у нього утворилась кредитна заборгованість перед банком, яка станом на 23.07.2015 року склала 16 598,27 дол. США і 92 922,15 грн. штрафних санцій (пені).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача вищевказані грошові суми.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 05 квітня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ « Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 598,27 дол. США, штрафні санкції в сумі 108 829 грн. 58 коп., а також судовий збір в дохід держави 5402 грн. 96 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково і визнати, що його заборгованість за простроченим кредитом складає 13 683,27 дол. США, посилаючись на те, що він сумлінно сплачував заборгованість за кредитом і після припинення діяльності філії банку, останнім жодного письмового повідомлення на його адресу про зміну реквізитів для погашення заборгованості направлено не було, крім того, смт. Марківка, де він мешкає, знаходиться в зоні АТО, і у звязку з проживанням на території бойових дій існують законодавчі документи, які призупиняють нарахування штрафів та штрафних санкцій, що судом першої інстанції враховано не було.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, що вказані апелянтом доводи апеляційної скарги не є підствою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Про місце, день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач був повідомлений своєчасно та належним чином, у своєму клопотанні просив суд розглянути справу без участі його представника.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено положення про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

В силу ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду 1-ої інстанції у повній мірі не відповідає.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № 0284/08/09-ZNv від 31 липня 2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ « Банк Форум» і ОСОБА_2, останній отримав кредит у розмірі 22.000 дол. США на споживчі потреби, зі сплатою щомісячно по 183 дол. США на повернення частини тіла кредиту і відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 30 липня 2018 року. При порушенні позичальником грошових зобовязань він повинен сплатити банку пеню урозмірі 0,2 % за кожний день прострочення платежу, а за кожний випадок невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань сплатити банку штраф у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 8-11).

06 лютого 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір за №1, яким суму щомісячного погашення кредиту було збільшено до 235 дол. США. 25 жовтня 2010 року було укладено додатковий договір №2, яким були змінені реквізити для погашення суми боргу, а 13 липня 2012 року укладено ще один додатковий договір №3, яким боржник надав згоду на передачу інформації до відповідного бюро кредитних історій (а.с. 12-14).

Відповідно до п.3.2.2 вищевказаного кредитного договору від 31 липня 2008 року Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, а також у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань.

Станом на 23.07.2015 року кредитна заборгованість відповідача перед позивачем, тобто перед банком, склала 16.598,27 дол. США, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 5053,37 дол. США, поточної заборгованості за кредитом в розмірі 8630,00 дол. США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 2802,01 дол. США і поточної заборгованості за нарахованими процентами в сумі 112,089 дол. США, а також пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, станом на 05.04.2016 року, в сумі 103 829,58 грн. і штрафу 5000,00 грн., а всього штрафних санкцій на 108 829,58 грн.

На підставі вищенаведеного, з урахуванням умов укладеного між сторонами кредитного договору, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, в звязку з чим заборгованість за кредитом в сумі 16 598,27 дол. США і штрафні санкції в розмірі 108 829 грн.58 коп., підлягають стягненню з відповідача.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 16 598,27 дол. США, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 5053,37 дол. США, поточної заборгованості за кредитом в розмірі 8630,00 дол. США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 2802,01 дол. США і поточної заборгованості за нарахованими процентами в сумі 112,089 дол. США, є обґрунтованими.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1050 передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В силу ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Крім того, відповідно до ст. ст. 2, 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і п. 1 ст. 46 Конвенції рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Судова колегія звертає увагу що поняття «майно» яке міститься у статті 1 Першого Протоколу Європейської Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст.41 Конституції України та чинному ЦК України. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать і боргові вимоги відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування власністю, зазначене положення висвітлено в рішенні «Гайдук та інші проти України» (ухвала щодо прийнятності від 02 липня 2002 року).

Отже, керуючись принципом restitutio in integrum, що полягає у відновленні настільки, наскільки це можливо, попереднього стану, який позивач мав до порушення Конвенції і протоколів до неї відносно нього, судова колегія доходить висновку про наявність підстав для задоволення законних вимог позивача у вищевказаній частині.

З матеріалів справи вбачається, свої зобовязання з видачі кредиту позичальнику у сумі 22 000 дол. США за вказаним договором банк виконав належним чином, що підтверджується заявою на видачу готівки №2925244 від 01.08.2008 року та випискою документів по договору № 0284/08/09-ZNv від 31 липня 2008 року (а.с. 18).

Проте відповідач, умови укладеного між ним та позивачем кредитного договору, порушив, допустивши прострочення виконання своїх зобовязань, в звязку з чим у нього утворилась кредитна заборгованість перед банком, тобто позивачем, у сумі 16 598,27 дол. США, яка ним не погашалась. Не погашається ним ця заборгованість за кредитом і на теперішній час, про що пояснювала на засіданні судової колегії апеляційного суду і його представник.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскільки той факт, що відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за укладеним між банком та ним кредитним договором за № 0284/08/09-ZNv від 31 липня 2008 року, відповідно до його умов, не виконує факт, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором і заборгованості за процентами у вищезазначеній сумі в іноземній валюті, а саме в доларах США.

Посилання апелянтана неможливість стягнення з нього нарахованих йому процентів за кредитом судова колегія до уваги не приймає, оскільки відсутність необхідних коштів у особи, яка порушила зобовязання, не є підставою для звільнення останньої від відповідальності за порушення зобовязання, що передбачено п.2 ч.1 ст.617 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згода на запропоновані ПАТ«Банк Форум» умови надання кредиту підтверджена ОСОБА_2 власним підписом.

Твердження апелянта про те, що з огляду на процес ліквідації банку йому з вини банку не були невідомі реквізити та розташування фінансової установи на прийом коштів по належному виконанню обовязків за кредитним договором, судова колегія до уваги також не бере, оскільки реквізити накопичувального рахунку для виконання грошових зобовязань перед ПАТ «Банк Форум» розміщені на офіційному сайті «Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» та є загальнодоступною інформацією. До того ж неналежне виконання своїх зобовязань за кредитним договором, а саме з жовтня 2013 року, існувало у апелянта ще до початку процедури ліквідації банку у червні 2014 року, коли реквізити та розташування банку йому були відомі, однак доказів про те, що саме заважало йому виконувати належним чином на той час свої зобовязання за цим договором, він суду не надав.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, станом на 05.04.2016 року в сумі 103 829,58 грн., є помилковими, оскільки суд не застосував до спірних правовідносин сторін положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014року №1669-VII, який набув чинності 15.10.2014 року, із змінами, внесеними 12.02.2015року № 189-VIII.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання абзацу третього пункту 5Кабінет Міністрів України своїм розпорядженням №1053 від 30 жовтня 2014 року, затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО).

Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Луганській області стосовно ОСОБА_2 зареєстрований він з 30.03.2011 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34).

Згідно пункту 10 розпорядження КМУ №1053 від 30.10.2014 року, щодо населених пунктів, смт. Марківка Луганської області віднесено до зони АТО.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_2 є субєктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст.2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобовязань.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані розяснення, згідно з якими банки зобовязані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Тобто, зазначені нарахування забороняються з 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню.

Проте як вбачається з розрахунків грошових сум пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів і за несвоєчасне повернення нарахованих процентів на імя ОСОБА_2, наданих банком, нараховані вони були, станом на кінець квітня місяця 2014 року, за період з 23.07.2014 року по 23.07.2015 року (а.с. 6).

За доводами апеляційної скарги відповідач вважає, що має право на звільнення від сплати передбачених умовами кредитного договору штрафних санкцій у вигляді пені.

Такі доводи відповідача, на думку судової колегії, заслуговують на увагу, оскільки є обґрунтованими, а тому штрафні санкції у вигляді стягнення пені з відповідача на користь позивача нарахуванню не підлягають, в звязку з чим у позові позивачу у цій частині слід відмовити.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь банку штрафу в сумі 5000,00 грн., виходячі з наступного.

З позовної заяви позивача вбачається, що в ній він просив стягнути з відповідача штраф за порушення умов п.3.3.7 кредитного договору в сумі 5000,00 грн. (а.с. 1 зв.).

Відповідно до п.3.3.7 кредитного договору позичальник зобовязаний протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях.

Проте, як вбачається з матеріалів справи договор застави між сторонами по даній справі не укладався, а 31 липня 2008 року було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір між Акціонерним комерційним банком «Форум» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець), згідно з пунктом 3.1.1 якого іпотекодавець зобовязаний на період фактичної дії цього договору застрахувати за власний рахунок предмет іпотеки в повному обсязі від всіх видів ризику на користь іпотеко держателя (а.с. 16).

Тому за таких обставин, на думку судової колегії, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у сумі 5000,00 грн. у суду першої інстанції не було.

Згідно з вимогами ч. ч.1, 2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню

Тому, з огляду на вищенаведене та переглянувши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права не застосовано закон, який підлягає застосуванню щодо штрафних санцій, в звязку з чим, рішення суду першої інстанції, на підставі ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні зі скасуванням його у вищезазначених частинах, та відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням змін, внесених в рішення суду першої інстанції, що потягло за собою його скасування у вищезазначених частинах, колегія суддів вважає за необхідне зменшити і розмір судового збору, визначеного судом першої інстанції, що підлягає стягненню з від- повідача на користь держави з 5402 грн. до 4365,35 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, ч.ч.1, 2 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 05 квітня 2016 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» штрафних санкцій в сумі 108 829 грн. 58 коп. і ухвалити і цій частині нове рішення, яким у позові Публічному акціонерному товариству «Банк Форум» відмовити.

Зменшити суму стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави судового збору з 5402 грн. до 4365,35 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів після його проголошення.

Головуючий:

Судді: