АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/9857/15-ц Головуючий суддя І інстанції Бондарєва І. В.
Провадження № 22-ц/790/6027/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.

суддів - Карімової Л.В., Піддубного Р.М.,

при секретарі - Сотнікової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення вартості частки,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом посилалися на те, що 24.10.1998 р. між сторонами був укладений шлюб, який розірвано за рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11.09.2015 р. Під час шлюбу, наприкінці січня 2015 р., сторонами спільно, на імя відповідача, було придбано автотранспортний засіб марки Dodge Caliber, 2006 року випуску, держномер АХ3319ЕІ. Просить суд визнати вказане майно спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_3, стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості автомобіля у розмірі 112500 грн., після чого припинити право спільної сумісної власності.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення вартості частки задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортний засіб марки Dodge Caliber, 2006 року випуску, держномер АХ3319ЕІ. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3 просить рішення змінити в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 половини вартості автомобіля у сумі 112500 грн. Просить ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на ті самі доводи, якими обґрунтовувані позовні вимоги. Звертає увагу, що відповідач не оспорювала визначену ним вартість автомобіля. Вважає належним та допустимим доказом вартості автомобіля текст оголошення про його продаж.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя не оскаржується, отже і не переглядається.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 24.10.1998 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 р.

За повідомленням Регіонального сервісного центру в Харківській області від 10.02.2016 р., на імя ОСОБА_3 28.01.2015 р. зареєстровано автомобіль Dodge Caliber, 2006 року випуску, держномер АХ3319ЕІ (а.с.49), який і є предметом спору.

Позивач просить стягнути на його користь компенсацію вартості ? частини автомобілью Dodge Caliber, автомобіль залишити вцілому у власності відповідача для чого право спільної сумісної власності припинити.

Судова колегія вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

В суді першої інстанції позивач клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи для визначення вартості спірного автомобіля не заявляв, відповідач визначену ним вартість на цей час не визнає.

Відповідач в суді апеляційної інстанції пояснила, що навіть якщо вартість автомобіля буде встановлена судовою експертизою, вона не бажає виплачувати будь-яку компенсацію позивачу, вважає, що автомобіль повинен залишатися в спільному володіння та користуванні сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Пунктами 2,3 ч.1 ст. 57 СК України визначено перелік майна, що є особистою власністю дружини, чоловіка, зокрема: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування, або набуте за кошти, які належали їй, йому, особисто.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Як встановлено судом спірний автомобіль Dodge Caliber є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_3. Автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3, яка має прав на керування транспорними засобами та цим автомобілем користується фактично. Згоди щодо поділу автомобіля, який є неподільним майном, сторони не досягли. Вимог щодо припинення права на частку у спільному майні в порядку ст.365 ЦК України ОСОБА_3 не заявляв.

За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з одного співвласника на користь другого грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі 6-2811цс15.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді