Справа № 132/2321/15-ц Провадження № 22-ц/772/965/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Іванюка М.В., Рибчинського В.П.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: служби у справах дітей та сімї Бучанської міської ради Київської області, служби у справах дітей та сімї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матірю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: служби у справах дітей та сімї Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, служби у справах дітей та сімї Бучанської міської ради Київської області, служби у справах дітей та сімї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір'ю.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12.05.2014 року. Від даного шлюбу вона з відповідачем мають трьох малолітніх дітей, а саме: дочку ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, синів ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та Романа - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, коли вона була вагітною, тому син ОСОБА_7 народився не в шлюбі.

У зв'язку із сімейними складнощами та маючи новонароджену дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, вона попросила ОСОБА_2 піклуватись про двох їхніх дітей, ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Діти проживали разом з відповідачем та його батьками за місцем проживання і реєстрації останнього: Вінницька область, Калинівський район, село Корделівка, вулиця Гагаріна 16.

Вона приїздила до дочки в школу, де та навчалась, відвідувала батьківські збори в школі, тим часом коли відповідач залишив дітей проживати зі своїми батьками, а сам спілкувався з ними лише по скайпу. Мати відповідача не дозволяла бачитись їй із дітьми та не пускала до двору будинку.

21.07.2015 року вона разом зі своїми батьками, за домовленістю з відповідачем, забрала дітей до місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4.

На даний час вона знаходиться в декретній відпустці, має деякі заощадження, якими може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистостей в атмосфері любові і моральної, матеріальної забезпеченості. Їй також допомагають батьки, як матеріально, так і морально.

Відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дітей, мешкає у будинку, який не облаштований у повному обсязі всім необхідним для розвитку дітей. Крім того, в будинку, де проживає відповідач, проживає і його батько, який має діагноз - туберкульоз, що вказує на невідповідність санітарно-гігієнічним умовам проживання та виховання дітей.

За вказаних обставин вважала, що проживання дітей разом з нею відповідає їх інтересам, так як має можливість забезпечити своїм дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідач забезпечити не в змозі. Тому звертається в суд з даним позовом.

16.09.2015 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 з зустрічним позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей. Позов мотивований тим, що з 20 квітня 2013 року діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживали разом з ним. За місцем перебування відвідували дошкільний навчальний заклад та школу, вели усталений спосіб життя, спілкувалися з друзями. Жодних перешкод у спілкуванні дітей з матірю він не здійснював, а навпаки глибоко усвідомлював всю необхідність участі матері у розвитку та вихованні дітей. Однак, відповідачка не займалась вихованням дітей, не відвідувала їх у садочку та школі, не утримувала їх у жодний спосіб, а на першому місці у неї було налагодження особистого життя.

З 20 липня 2015 року діти проживають з відповідачкою.

Вважав, що діти повинні проживати разом з ним, так як він їх любить, має гарний заробіток і можливість забезпечити дітей всім необхідним. Крім того, він постійно слідкує за станом здоров'я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у нього з дітьми психологічний контакт, прив'язаність один до одного.

Відповідачка не працює та не має постійного заробітку. Крім того, його шлюбні відносини з відповідачкою були припинені у серпні 2012 року, а син ОСОБА_7 народився 28.06.2014 року, тому будь-які натяки стосовно його причетності до батьківства сина ОСОБА_7 його не стосуються.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 18.01.2016 року зазначені цивільні справи обєднані в одне провадження.

18.01.2016 року ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог службу у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області .

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог служби у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради Київської області, служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір'ю задоволено.

Визначено місце проживання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю -ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог служба у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, служба у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради Київської області, служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітніх дітей відмовлено.

Судові витрати по зустрічному позову залишено за ОСОБА_2

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким подану ним зустрічну позовну заяву задовольнити повністю.

Колегія суддів, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що виняткових обставини за яких малолітня дитина повинна бути розлучена зі своєю матір'ю, що визначені в Декларації прав дитини, не встановлено. Також, враховуючи інтереси дитини, визначив місце проживання малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з матір'ю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне:

За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12.05.2014 року (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, а саме: дочку ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 20 квітня 2013 року до 21.07.2015 року діти проживали разом з батьком, в звязку з тим, що мати ОСОБА_4 мала новонароджену дитину, а також значні складнощі в сімї (хвороба матері та відчима, що підтверджується виписками з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_10 (а.с. 87-92), виписними епікрізами хворого ОСОБА_10 (а.с.93-97) та довідками (а.с.98-100)).

Згідно довідок, виданих КУ дошкільного навчального закладу «Сонечко» с.Загребельня №№5,6 від 17.08.2015 року ОСОБА_9 з 08.08.2013 року по 05.06.2015 року відвідував дошкільний навчальний заклад, а ОСОБА_8 з 08.08.2013 року по 18.06.2014 року. З дитячого садка дітей забирали батько, бабуся та іноді тітка ( а.с. 39, 42, 44).

З 01.09.2014 року ОСОБА_8 була зарахована до 1-го класу Корделівської СЗШ І-ІІІ ступенів. Згідно характеристики ОСОБА_8, наданої директором цієї школи контроль над навчальним процесом, забезпечення навчальним приладдям, одягом здійснювався з боку бабусі, ОСОБА_11, тата ОСОБА_2 та тітки ОСОБА_2, які систематично відвідували батьківські збори, виховні заходи, приймали активну участь у житті класу. Крім того, мама також була присутня на батьківських зборах 1 раз (а.с.40).

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 18.08.2015 року та від 21.08.2015 року, під час проведення обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою:с.Загребельня, вул.Гагаріна,16 Калинівського району Вінницької області встановлено, що в будинку для дітей виділено та обладнано окрему кімнату, створено всі необхідні умови для нормального розвитку та проживання. За цією ж адресою проживають та зареєстровані батьки ОСОБА_2 та сестра. Сімя планує добудувати житловий будинок та закупила будівельні матеріали (а.с.37,54).

21.07.2015 року ОСОБА_4 разом зі своїми батьками забрала дітей до місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4.

На даний час ОСОБА_4 разом із дітьми проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно довідок, виданих директором Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 ОСОБА_9 з 01.09.2015 року навчається у 1-Г класі, а ОСОБА_8 з 01.09.2015 року навчається у 2-Г класі. До школи дітей приводить та забирає бабуся. Батьківські збори відвідує мати. Навчанням та вихованням дітей займається мама та бабуся. За час навчання дітей у Вишнівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №3 вчитель жодного разу не спілкувався з батьком дітей (а.с.82,83).

Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації Київської області щодо визначення доцільності місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (витяг з протоколу №23 від 17.12.2015 року №17), рекомендовано органу опіки та піклування підготувати та надати висновок до Калинівського районного суду Вінницької області щодо доцільності місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_4 за адресою: м.Вишневе, вул.Святошинська, 41а/кв.28 Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до висновку Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області від 17.12.2015 року №17 (протокол №23) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація) вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_4 за адресою: м.Вишневе, вул.Святошинська, 41а/кв.28 Києво-Святошинського району Київської області (а.с.108-110).

Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Калинівської районної державної адміністрації (витяг з рішення №9 від 01.10 2015 року) щодо визначення доцільності місця проживання малолітніх дітей, комісія не заперечує щодо визначення місця проживання: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_12 за адресою: с.Корделівка, вул.Гагаріна,16 Калинівського району Вінницької області (а.с.101).

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За правилами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкування з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитини, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ), як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги щодо визначення проживання дитини з батьком, оскільки це не буде суперечити інтересам дитини варто врахувати вимоги п. 2 Декларації прав дитини про те, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини.

Вище вказаною Декларацією прав дитини, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

При розгляді питання про місце проживання дитини судом першої інстанції не були встановлені виняткові обставини, які перелічені в ч.2 ст.161 СК України та які б дозволяли розлучити малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з матірю.

Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, як це визначено вище вказаною Декларацією прав дитини.

А тому суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої дитини з позивачем по первісному позову/відповідачем по зустрічному позову ОСОБА_4 і відмовляючи відповідачу по первісному позову/позивачу по зустрічному позову ОСОБА_2, виходив виключно з інтересів малолітніх дітей.

За таких обставин доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

З оригіналом вірно: ОСОБА_13