АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: представників ПАТ «Державний ощадний банк» - Дедової Л.П., Мамонтової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про дострокове стягнення боргу за кредитним договором, -

встановила:

У жовтні 2011 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про дострокове стягнення боргу за кредитним договором.

В позові посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №1036 від 29.07.2008 року ОСОБА_4 отримав у філії Чернівецького обласного управління ПАТ «Ощадбанк» кредит в сумі 150 000,00 грн. на 60 місяців на споживчі потреби з остаточним терміном погашення не пізніше 28 липня 2013 року, із відсотковою ставкою 26% річних, і зобов'язався повернути кредит позивачу та сплатити йому проценти за користування кредитом в порядку і розмірах, передбачених кредитним

№22-ц/794/152/16. Головуючий у І інстанції Чебан В.М.

Категорія 19/27 Доповідач Перепелюк Л.М.

договором. Надання кредиту здійснювалося одноразово готівкою з кредитного рахунку в національній валюті.

З метою належного виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_4 по кредитному договору №1036 від 29.07.2008 року між ПАТ «Ощадбанк» було укладено договір поруки: №1854 від 29.07.2008 року - з ОСОБА_5 та №1855 від 29.07.2008 року - з ОСОБА_3

Відповідно до умов договору поруки, а саме згідно п.2.5. договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Однак, вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

На забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_4 позивачем було укладено також договір застави майна з ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. від 30.07.2008 року. Предметом застави був транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Nissan Pathfinder SE» випуску 2007 року, номер шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області 25 грудня 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 кредитного договору №1036 від 29.07.2008 року станом на 31.10.2011 року у нього виникла заборгованість в сумі - 306 417,58 грн.. Під час розгляду справи судом першої інстанції банком було збільшено позовні вимоги і останній просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Чернівецького обласного управління ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 400 796,85 грн., яка складається з наступного: 142 500,00 грн. заборгованість за кредитом, 140 696,80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 117 600,05 - пеня.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (р/р № 373949020, МФО 356334, ) заборгованість по кредитному договору на загальну суму 386 550 (триста вісімдесят шість тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень 55 (п'ятдесят п'ять) копійок.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (р/р № 373949020, МФО 356334, ) заборгованість по кредитному договору на загальну суму 386 550 (триста вісімдесят шість тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень 55 (п'ятдесят п'ять) копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішеннями, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом під час прийняття рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, які суд вважав встановленими, що призвело до неправильного вирішення справи. Просив рішення Щевченківського районного суду м.Чернівці від 10.03.2015 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по кредитному договору і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по кредиту ОСОБА_4 відмовити.

У запереченні на апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк» вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно дослідив всі обставини, врахував докази по справі в їх сукупності і надав їм відповідну оцінку, тому просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором солідарно є правильним, таким, що ґрунтується на обставинах справи, встановлених на підставі наданих сторонами доказів, та нормах матеріального права.

Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №1036 від 29.07.2008 року ОСОБА_4 отримав у філії Чернівецького обласного управління ПАТ «Ощадбанк» кредит в сумі 150 000,00 грн. на 60 місяців на споживчі потреби, з остаточним терміном погашення не пізніше 28 липня 2013 року, із відсотковою ставкою 26% річних.

З метою належного виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_4 по кредитному договору №1036 від 29.07.2008 року між ПАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_3 був укладений договір поруки: №1855 від 29.07.2008 року.

При цьому відповідач ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором ПАТ "Державний ощадний банк України" по зобов'язаннях боржника ОСОБА_4 за кредитним договором №1036 від 29.07.2008 року.

Крім того, між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір застави, згідно якого предметом застави є транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Nissan Pathfinder SE» випуску 2007 року, номер шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області 25 грудня 2007 року.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором №1036 від 29.07.2008 року станом на 01.12.2012 року у боржника ОСОБА_4 існувала заборгованість в сумі 400796,85 грн. яка складається з: 142 500,00 грн. заборгованість за кредитом, 140 696,80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 117 600,05 - пеня (т.1 а.с.151) як визначив позивач.

Проте, суд першої інстанції правильно, з врахуванням висновку судово-економічної експертизи СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» №1144 від 24 грудня 2014 року- визначив суму заборгованості по кредитному договору №1036 від 29.07.2008 року станом на 01.11.2012 року в розмірі 387 867,05 грн.; з яких: сума основного боргу - 142 500,00 грн., сума прострочених відсотків - 142 114,28 грн., сума пені - 103 252,77 грн. (т.2а.с.102-109).

Враховуючи, ту обставину, що банком 01.08.2011 року було списано з рахунку відповідача ОСОБА_4 1316,50 грн. на підставі його заяви, то загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем судом першої інстанції правильно визначена у розмірі - 386 550,55 грн. що не оспорюється ні позивачем, ні відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що документ щодо списання коштів з поручителя ОСОБА_5 є підробленим не підтверджується належними і допустимими доказами.

Тому, суд правильно дійшов до висновку, що заява про дозвіл на списання з рахунку коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором яка підписана ОСОБА_5 та подана ОСОБА_5 до банку, є належним доказом, оскільки цей факт не заперечувала відповідачка ОСОБА_5

Суд першої інстанції також правильно встановив і це вбачається із матеріалів справи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України», нотаріуса Хоменко М.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса та договору поруки № 1855 від 29 липня 2008 року недійсними, було встановлено, що з огляду на положення п. 4.2 Договору поруки, строк дії договору поруки є визначений, а порука не припинилась із 6 серпня 2009 року, оскільки 31 жовтня 2011 року банк звернувся до суду із позовною заявою до боржника та поручителя. Після перегляду зазначеного рішення в апеляційному порядку воно в цій частині залишено без змін (а.с. 132-139, т.1).

Частина 3 статті 61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому, суд першої інстанції правильно врахував висновки Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України», нотаріуса Хоменко М.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса та договору поруки № 1855 від 29 липня 2008 року недійсними, і дав належну оцінку обставинам щодо дії строку договору поруки № 1855 від 29.07.2008 року, і правильно врахував, що ці обставини мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доказуванню відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України.

Твердження ОСОБА_3, яке він робить а апеляційній скарзі щодо застосування до нього положення закону(ст..559 ЦК України) про те, що за збігом преклюзивного строку поруки, припиняються права та обов'язки кредитора та поручителя, - є безпідставним, спростовується вищенаведеним.

У відповідності до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання свого обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Стаття 553 ЦК України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як убачається із п. 4.2 договорів поруки № 1854 та № 1855 від 29 липня 2008 року, порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 цього договору, не пред'явить вимоги до поручителя.

Із пункту 5.4 договорів поруки випливає, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань поручителя (в тому числі, але не виключно, щодо суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами кредитного договору та цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: