Провадження № 2/161/133/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 січня 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря Шандерик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ+», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 «ІНВЕСТ+» про стягнення заборгованості за договором позики та вказує, що 02.06.2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого останній позичив в нього грошові кошти у розмірі 5000000 грн. і зобовязався повернути вказані кошти до 02.09.2015 року. Цього ж дня, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 «ІНВЕСТ+» було укладено договір поруки, за умовами якого відповідач поручився перед ним як кредитором за виконання ОСОБА_2А як боржником грошових зобовязань за вищевказаним договором позики. Просить стягнути із відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 5000000 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Представник відповідача ОСОБА_3 «ІНВЕСТ+» та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подали. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що 02 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальнику безпроцентну позику у розмірі 5000000 грн., а останній зобовязався повернути позику 02.09.2015 року (а.с.7).

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається із письмових пояснень позивача, третя особа ОСОБА_2 у строки визначені договором позики кошти не повернув.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором позики, позивач та відповідач ОСОБА_3 «ІНВЕСТ+» в особі директора ОСОБА_5 уклали договір поруки від 02.06.2014 року (далі договір поруки), відповідно до умов якого ТЗОВ«ІНВЕСТ+» зобовязалося у разі порушення боржником обовязку за основним договором, самостійно виконати зазначений обовязок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора у строку 10 календарних днів, наступних за днем отримання такої вимоги, шляхом виплати готівкових грошових коштів кредитору із своєї каси. 03.09.2015 року позивачем було надіслано відповідачу вимогу про повернення грошових коштів, котра була залишена без реагування.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Водночас, предявлення позову до солідарних боржників є правом, а не обовязком банку чи іншої фінансової установи (частина перша статті 543 ЦК) (п. 2 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з позов підставний та підлягає до задоволення повністю, а тому з ОСОБА_3 «ІНВЕСТ+» слід стягнути на користь позивача 5000000 грн.

Керуючись ст. 10-11, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15-16, 526, 527, 530, 553-554, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ+» в користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 02 червня 2014 року у розмірі 5000000 (пять мільйонів) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.