Справа № 2/359/97/16
03 березня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Журавського В.В.
при секретарі - Алфімовій І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на майно, -
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала та просила суд задовольнити його в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Направила до суду письмові заперечення, яким просила суд відмовити у задоволенні позову у звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Оскільки, позивачем не надано доказів на підтвердження державної реєстрації прав вимоги за іпотечним договором, предметом якого є земельна ділянка. Крім цього, ОСОБА_1 подала заяву про застосування строку позовної давності.
Тому на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу.
Заслухавши думку представника позивача та дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.7.1. кредитного договору у разі неналежного виконання грошових зобовязань ОСОБА_1 зобовязалась сплачувати пеню в наступних розмірах: в разі прострочення платежу до 10 календарних днів включно у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день прострочення; в разі прострочення платежу понад 10 календарних днів у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день прострочення.
10 липня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 195000 доларів США, що еквівалентно складає 984750 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки №951_32 від 10 липня 2007 року (а.с.163).
У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала грошові зобов'язання за кредитним договором, тому у неї виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені у загальному розмірі 96034990 гривень 34 копійки, що підтверджується довідкою станом на 03 квітня 2015 року (а.с.86) та розрахунком заборгованості за договором кредиту станом 03 квітня 2015 року (а.с.179-182).
У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Встановлено, що 20 травня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами з ПАТ «Дельта Банк» (а.с.92-97), відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за даним кредитним договором у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора, що підтверджується витягом з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.98).
Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала грошові зобовязання за кредитним договором. Тому у ПАТ «Дельта Банк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором, про що ОСОБА_1 був направлений лист-вимога від 03 червня 2015 року про необхідність сплати простроченої заборгованості, інакше ПАТ «Дельта Банк» буде звернуто стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобовязання у тридцятиденний строк (а.с.88).
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
У відповідності до ч.2 ст.16 передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
За змістом ч.1 ст.590 ЦК України та ст.39 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.
Додатково п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року розяснено, що з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 повернула позивачу борг за кредитним договором у розмірі 96034990 гривень 34 копійки.
При цьому судом критично сприймається вказівка відповідача на ту обставину, що ПАТ «Дельта Банк» не дотримано порядку щодо державної реєстрації прав вимоги за іпотечним договором. Оскільки вказана обставина спростовується копіями витягів про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.173,174,175-178).
Крім цього, у відповідності до ст.ст.256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку тривалістю у три роки.
Згідно з ч.1 ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За правилом ч.4, ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої 18 червня 2014 року у справі №6-61цс14 за договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України).
За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Всупереч цьому, відповідачем не надано доказів того, коли було здійснено останній черговий платіж, для відліку строку позовної давності.
Суд погоджується з доводами представника позивача, а тому не вбачає обставин, які б свідчили про пропуск строку позовної давності.
У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави.
При предявленні позову ПАТ «Дельта Банк» не сплатив судовий збір, оскільки звільнений від його сплати. Предявлений позов задоволений. З огляду на це, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3654 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 та ч.3 ст.33, ч.3 ст.36, ч.1 ст.37, ст.39 Закону України «Про іпотеку», ч.2 ст16, п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.514, ч.1 ст.526, ч.1 ст.590, ч.2 ст.1050 ЦК України, ст.ст.8, 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення суду може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача поданої на протязі 10-ти днів з дня отримання його копії, а також може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час оголошення рішення, на протязі 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський