Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/337/15-ц
Провадження №: 4-с/332/2/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: Федоренка О.І.;

при секретарі: Євдокимовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, боржник ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Таскомбанк» (надалі - Скаржник) звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця в якій зазначив, що за виконавчим листом від 17.3.2015 року, виданим Заводським районним судом міста Запоріжжя по справі № 332/337/15-ц звернуто стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20-Е: цех № 2 літ М-1-2 інв. № 1716, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору № ДЗ 118-07 від 27.9.2007 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КР 65-2007 в розмірі 4114502,55 грн., з яких тіло кредиту 2591000 грн., відсотки 1523502,55 грн., шляхом проведення прилюдних торгів та встановлення початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На підставі вищезазначеного виконавчого документу старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 23.6.2015 року відкрите виконавче провадження № 47906563. 23.12.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 винесена постанова про повернення виконавчого документу з підстав, що на підставі рішення Заводського районного суду міста Запоріжжя від 10.12.2012 року по справі № 0809/7095/2012 скасовано державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20-Е: цех № 2 літ М-1-2 інв. № 1716, реєстраційний номер 3732772, тобто фактично такого обєкта нерухомого майна не існує.

Вважає, що постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу від 23.12.2015 року винесена незаконно, просить її скасувати з підстав порушення державним виконавцем при її винесенні норм Закону України «Про виконавче провадження» оскільки майно на яке за виконавчим листом виданим Заводським районним судом міста Запоріжжя 17.3.2015 року звернуте стягнення, існує власників не змінило.

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 надав заперечення де зазначив, що за виконавчим провадженням № 47906563, відкритим на підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом міста Запоріжжя про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20-Е: цех № 2 літ М-1-2 інв. № 1716, встановлено, що рішення Заводського районного суду міста Запоріжжя від 10.12.2012 року по справі № 0809/7095/2012 скасовано державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20-Е: цех № 2 літ М-1-2 інв. № 1716, реєстраційний номер 3732772, дане майно розділене в натурі між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1, шляхом виділення в відокремлені (самостійні) обєкти нерухомого майна в літ.М-1-2 (інв.№1716), літ.М1(інв.№1720), тобто обєкт нерухомого майна, на який треба звернути стягнення фактично не існує.

Посилаючись на ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» вважає свої дії щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу від 23.12.2015 року законними, оскільки майно на яке треба звернути стягнення, належне боржникам не існує, простить в задоволенні скарги відмовити.

Сторони до суду не зявилася, надавши заяви про проведення судового засідання за їх відсутністю. Представник Скаржника доводи скарги підтримав, просить задовольнити, державний виконавець підтримав заперечення, просить в задоволенні скарги відмовити, боржник ОСОБА_1 своєї думки з приводу карги не висловив.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Перевіривши докази по справі суд встановив такі юридичні факти та відповідні до них правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, Заводським районним судом міста Запоріжжя на підставі рішення суду від 17.3.2015 року виданий виконавчий лист про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20-Е: цех № 2 літ М-1-2 інв. № 1716, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору № ДЗ 118-07 від 27.9.2007 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КР 65-2007 в розмірі 4114502,55 грн., з яких тіло кредиту 2591000 грн., відсотки 1523502,55 грн., шляхом проведення прилюдних торгів та встановлення початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В своїх запереченнях та в поясненнях державний виконавець зазначив, що повертаючи Скаржникові виконавчий документ керувався п.6 ч.1 ст.47 Закону, за яким виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 від 23.12.2015 року, виконавчий документ, виданий Заводським районним судом міста Запоріжжя 17.3.2015 року про звернення стягнення на майно належне ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повернуту в порядку п.6 ч.1 ст.47 Закону у звязку з відсутністю обєкта.

В обґрунтування своєї позиції державний виконавець посилається на рішення Заводського районного суду міста Запоріжжя від 21.12.2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно вищезазначеного рішення суду (п.п.6-8 резолютивної частини) за ОСОБА_2 визнано право власності на: приміщення № 2 в літ. М-1-2 (інв.№ 1716), літ.М1 (інв.№ 1720); приміщення № 3 в літ. М-1-2 (інв.№ 1716), літ.М1 (інв.№ 1720), за ОСОБА_1 визнано право власності на приміщення № 1 літ. М-1-2 (інв.№ 1716), літ.М1 (інв.№ 1720). Всі приміщення розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 20-Е.

Суд вважає, що рішенням суду від 21.12.2012 року, на яке посилається державний виконавець, як на підставу повернення виконавчого документу, власника майна не змінено, майно розділене між тими же ж власниками, які є боржниками за виконавчим документом, виданим 17.3.2015 року й майно, на яке, виконавчим документом накладене стягнення, залишилося за тією ж самою адресою, тобто рішення суду від 21.12.2012 року не змінило як власників так і розташування майна на яке накладено стягнення, й не може бути перешкодою проведення виконання за виконавчим документом, виданим судом 17.3.2015 року.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що постанова, про повернення виконавчого документу, винесена незаконно, тобто доводи скарги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.383-388 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити. Постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 від 23.12.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачеві по виконавчому провадженню № 47906468 за виконавчим листом від 17.03.2015 року, виданим Заводським районним судом міста Запоріжжя по справі № 332/337/15-ц, провадження № 2/332/243/15 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20-Е: цех № 2 літ М-1-2 інв. № 1716, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору № ДЗ 118-07 від 27.9.2007 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КР 65-2007 в розмірі 4114502,55 грн., з яких тіло кредиту 2591000 грн., відсотки 1523502,55 грн., шляхом проведення прилюдних торгів та встановлення початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І. Федоренко