Справа №487/3754/14-ц 03.10.2016 03.10.2016 03.10.2016
Справа № 487/3754/14-ц Головуючий у 1 інстанції Нікітін Д.Г. Провадження №22-ц/784/2157/16 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
У Х В А Л А

іменем України

03 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Галущенка О.І. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

без участі представника заявника та інших учасників справи, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2016 року, постановлену за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, -

в с т а н о в и л а :

29 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») подало до Заводського районного суду м. Миколаєва заяву з проханням поновити пропущений з поважних причин строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа по справі № 487/3754/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 1401/0107/88-002 від 30 січня 2007 року на загальну суму 25 522 гривні 06 копійок.

Заяву обґрунтувало тим, що 03 грудня 2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 1401/0107/88-002 від 30 січня 2007 року у розмірі 133 317 гривень 60 копійок.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано та ухвалене нове, яким з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнута заборгованість за кредитним договором № 1401/0107/88-002 від 30 січня 2007 року у загальному розмірі 25 522 гривні 06 копійок.

Назване рішення апеляційної інстанції набрало законної сили і підлягало виконанню.

Проте, не дивлячись на неодноразові, вже з самого початку набрання рішенням законної сили, звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявами про видачу виконавчого листа, той був виписаний лише 14 липня 2016 року та отриманий товариством 26 липня 2016 року, тобто вже після спливу строку пред'явлення його до виконання.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено із незалежних від стягувача причин, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило визнати поважними причини пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та поновити його.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2016 року у задоволені названої заяви відмовлено за її недоведеністю.

ТОВ «Кредитні ініціативи» подало на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просило її скасувати і постановити нову, якою заяву задовольнити.

Скаргу обґрунтувало невідповідністю висновків суду нормам процесуального законодавства та дійсним обставинам справи.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржену ухвалу суду 1 інстанції залишити без змін, оскільки суд постановив її з додержанням норм процесуального права.

Відмовляючи ТОВ «Кредитні ініціативи» у поновленні пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд 1 інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску такого строку, а тому законних підстав для задоволення заяви про його поновлення - немає.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами, установленими судом 1 інстанції, його висновки щодо них та їх правових наслідків, які вони тягнуть, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 та пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В силу ст. 223 ЦПК України рішення суду 1 інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2677-VІ) виконавчі документи, видані на підставі судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

При цьому, виконання судових рішень у цивільних справах слід розцінювати як складову права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Проте, законодавець, як засіб юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій, передбачив судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду.

Один з таких засобів передбачено ст. 371 ЦПК України, якою встановлено, що у разі пропуску стягувачем строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі в десятиденний строк.

З буквального, системно-логічно тлумачення названих норми, а також ст. 73 названого Кодексу, випливає висновок про те, що компетентний районний суд, справді, може постановити ухвалу про поновлення пропущеного для пред'явлення виконавчого документу строку, проте лише за умови, що дослідивши названі заявником причини пропуску, він дійде висновку про їх поважність.

У справі, яка переглядається, виконавчий лист видано судом 14 липня 2016 року, а тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання мав би становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

Проте, з вини позивача, він сплив ще задовго до його видачі, іншого товариство належними та допустимими доказами не довело. При цьому, поважних причин такої затримки - стороною заявника не надано.

Як вбачається з цивільної справи № 22ц/784/190/15 (т.1 а.с. 275-276) рішення апеляційної інстанції було ухвалено в присутності сторін, в тому числі і представника позивача, і набрало чинності з 26 лютого 2015 року. 03 березня 2015 року воно було надіслано позивачеві рекомендованим листом і підлягало виконанню, у тому числі, з можливістю примусового виконання. Проте, до 14 липня 2016 року товариство з такою заявою до суду не зверталося, пропустивши таким чином строк звернення виконавчого виконання до виконання. Іншого воно належними та допустимими доказами не довело, у зв'язку з чим у районного суду не було законних підстав для поновлення строку, що той вірно і констатував в оскарженій ухвалі.

За такого, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Лисенко П.П.

Судді: Самчишина Н.В.

Галущенко О.І.