У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 7 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 23 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просив визнати недійсним кредитний договір.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 5 лютого 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 7426/01/09-НВ. Згідно із договором купівлі-продажу права вимоги від 26 червня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), права та обов'язки кредитора за кредитним договором від 5 лютого 2009 року № 7426/01/09-НВ, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 передано ПАТ «Дельта Банк».

Кредитний договір від 5 лютого 2009 року № 7426/01/09-НВ позивач вважає таким, що суперечить законодавству та підлягає визнанню недійним, оскільки перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, однак письмового повідомлення позивача перед укладенням кредитного договору відповідач не здійснив, у зв'язку з чим позивач не міг в повному обсязі оцінити наявні форми та схеми кредитування, їх відмінності, переваги та недоліки, а саме не усвідомлював, яку переплату отриманої у кредит суми він вимушений здійснити. Крім того, спірний кредитний договір суперечить Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, оскільки не містить детального розпису загальної вартості кредиту, графіку платежів та сукупної вартості кредиту, що є істотною умовою договору.

Внаслідок недодержання вимог закону при укладенні договору, позивач не міг оцінити загальну суму процентів та інших платежів, які йому належить сплатити за весь час користування кредитними коштами, не міг також перевірити правильність нарахування розміру щомісячних процентів, оскільки розмір їх у письмовому вигляді не зафіксовано. Вважає, що він також позбавлений можливості довести повноту сплати ним нарахованих процентів, оскільки їх сума, згідно договору, повідомляється йому за телефоном після його звернення, але у зв'язку з передачею прав новому кредитору ні за телефоном, ні на письмові звернення позивача йому взагалі не надавалася інформація щодо дійсного стану розрахунків між ним та банком.

Оскільки спірний договір суперечить законодавству, тому просив визнати недійсним кредитний договір від 5 лютого 2009 року № 7426/01/09-НВ, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 7 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 6 890 грн.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 серпня 2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 7 червня 2016 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. ст. 626, 627 ЦК України, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на час укладення договору), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Судами установлено, що банком надано позивачу вичерпну інформацію про умови кредитування, що підтверджується п. 8.3 укладеного між сторонами договору, також позивачем підтверджено, що він ознайомлений з умовами кредитного договору, повністю з ним згоден, заперечень, запитань не має та зобов'язується виконувати умови договору.

Оскільки сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, тому суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 7 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 23 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним кредитного договору, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В.Закропивний