Справа № 530/468/16-ц
Номер провадження 2/530/717/16
УХВАЛА

іменем України

"10" жовтня 2016 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Должко С.Р., при секретарі Бедюх Н.І. розглянувши в судовому засіданні в місті Зіньків Полтавської області справу за позовною заявою

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" до ОСОБА_1 акціонерного товариства « Райз-Максимко», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Зіньківського районного суду Полтавської області звернувся із позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" до ОСОБА_1 акціонерного товариства « Райз-Максимко», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів.

Від представника відповідача, ОСОБА_3 надійшло письмове клопотання про розєднання позовних вимог та закриття провадження по справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 акціонерного товариства « Райз-Максимко», так як позивач та відповідач є юридичними особами.

Суд, зачитавши заяву представника відповідача, який підтримав своє клопотання та дослідивши наявні матеріали справи приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, суди загальної юрисдикції розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 16 ЦПК України визначено, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 12 ГПК-України, яка є правовою нормою прямої дії, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Відповідно до п. 3.1. та п. 3.2. ч. 3 Постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі субєкта господарювання; наявиість між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України (435-15), Господарським кодексом України (436-15), іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі (ГПК України) норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом (пункт 1 частини 1 статті 12 ГПК України); відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з визнанням недійсними договорів, укладених суб'єктами господарювання.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 червня 2016 року у справі №6-942цс16 вказано, що недопускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Статтею 205 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, а саме, відповідно до частини 2 зазначеної статті суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тобто в даному випадку закриття провадження у цивільній справі є одним із способів закінчення справи без постановления судового рішення і здійснюється у випадках коли у позивача відсутності права на пред»явлення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.168, п.1ч.1 ст.205, ст.ст.208-212 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства « Райз-Максимко», задоволити.

2.Роз"єднати позовні вимоги по цивільній справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" до ОСОБА_1 акціонерного товариства « Райз-Максимко», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів та виділити позовні вимоги до ОСОБА_1 акціонерного товариства « Райз-Максимко».

3.В звязку із непідсудністю, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства,в частині позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" до ОСОБА_1 акціонерного товариства « Райз-Максимко», а тому в цій частині підлягає закриттю.

4.Циільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів призначити до розгляду на 11 год. 00 хвилин 24.10.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п"яти діб з дня її проголошення.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_4