24 лютого 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит в особі Запорізької філії публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит, треті особи ОСОБА_4, фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на проведення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит про захист прав споживачів, поновлення в праві власності шляхом стягнення заборгованості за банківськими вкладами, визнання права на статус, -
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит в особі Запорізької філії публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит, треті особи ОСОБА_4, фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на проведення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит про захист прав споживачів, поновлення в праві власності шляхом стягнення заборгованості за банківськими вкладами, визнання права на статус.
Відповідач станом на 01.09.2015 року за вищевказаними договорами мав заборгованість перед ОСОБА_4 мав заборгованість, яка становила 7774, 55 ОСОБА_5.
01.09.2015 року ОСОБА_4 здійснив відступлення права вимоги до відповідача за заборгованістю за вищевикладеними договорами на користь ОСОБА_1 в частині, що відповідає 7774 ОСОБА_5.
10.10.2015 року позивачем була направлена письмова заява із копією договору з клопотанням про внесення відповідних ідентифікуючих змін до облікових регістрів відповідача. ОСОБА_1 просить суд визнати його таким, що з 01.09.2015 року набув статус споживача, а саме вкладника публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит в особі Запорізької філії публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит за договорами від 30.05.2013 року, 26.01.2015 року на суму у загальному розмірі 7774 ОСОБА_5, що еквівалентно 189 872,11 гривень та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами у розмірі 7774 ОСОБА_5, що еквівалентно 189 872,11 гривень.
В судове засідання позивач не зявився, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
В судове засідання представник відповідача не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень проти позову, до суду не надходило.
В судове засідання третя особа ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
В судове засідання представник третьої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на проведення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 та Кредит не зявився, про час та день слухання справи сповіщався, причину неявки суду не повідомив.
Згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.
Суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит в особі Запорізької філії публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредитна підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належнимчином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Судом встановлено, що згідно анкети заяви №015-Р/021475 від 30.05.2013 року ОСОБА_4 уклав договір на відкриття в ПАТ „ Банк ОСОБА_3 та Кредит поточного рахунку в ОСОБА_5 , надання та використовування платіжної картки.
Згідно п.1 Договору, Вкладник вніс, а ОСОБА_3 прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.8.011344.010 в сумі 6751, 55 ОСОБА_5 на строк з 26.01.2015 року по 26.04.2015 року.
Згідно п.2 Договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1, ОСОБА_3 зобовязався нарахувати і виплатити Вкладникові проценти за ставкою 10,60% річних.
Відповідно до п.3 Договору, вкладник має право отримувати суму процентів , нараховані на вклад протягом строку, визначеного п.1 цього Договору щомісячно у порядку і строки , передбачені п.п.4.2., 4.3.2 основних умов.
Згідно п.6 Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов.
01.09.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги.
Відповідно до п.1.2. договору сума грошового зобовязання боржника на користь кредитора ОСОБА_4 за яким останнім здійснюється відступлення права вимоги за цим договором на користь кредитора ОСОБА_1 складає 190 111,444 гривень, що еквівалентно 7774 ОСОБА_5 та яких розміщено на банківських рахунках (вкладах) на підставі Договорів Банківських вкладів № 015-Р/021475 від 30.05.2013 року, та № 313731/142012/3-15 від 26 січня 2015 року. Зазначена у п.1.2. Договору грошова сума, є обсягом грошового зобовязання яке безпосередньо відступається кредитором ОСОБА_4 на користь кредитора ОСОБА_1 на умовах визначених цим договором, при цьому достовірність інформації щодо розміру зазначеного грошового зобовязання за яким здійснюється відступлення права вимоги на користь кредитора ОСОБА_1 за цим договором в повному обсязі гарантується кредитором ОСОБА_4 Під терміном «Вклад» сторони розуміють визначення, передбачене в ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Під терміном «Банківський рахунок» Сторони розуміють визначення, передбачене в Цивільному Кодексі України.
Відповідно до п.1.3 договору сторони диспозитивно узгодили що, до кредитора ОСОБА_1 переходять усі права щодо вільного володіння, користування, розпоряджання банківським вкладом з моменту підписання цього договору, а також усі права вкладника, в т.ч. статус споживача фінансових (ої) послуг(и) відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ЗУ «Про захист прав споживачів», з урахуванням умов цього Договору. Сторони узгодили що термін кредитор ОСОБА_1 у цьому договорі сторони ототожнюють з терміном «Вкладник» у розумінні ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до п.1.4. договору кредитор ОСОБА_4 гарантує те що, щодо грошових коштів розміщених на Банківському вкладі відсутні будь які права та обтяження третіх осіб, крім тих, що передбачені цим договором.
Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно вимог ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.
Згідно до положень ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно ж до ст. 512 ЦК України заміна кредитора в зобовязанні може мати місце внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отже відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобовязанні повязана з тим, що попередні учасники зобовязань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до субєктів, які їх замінюють.
Однак, в порушення вимог договору та ч.2. ст. 1060, ст. 629, ст.514, ст. 530 ЦК України відповідачем було відмовлено в поверненні банківського вкладу позивачу.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-39 цс13 від 29.05.2013 року, ОСОБА_3 зобовязаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору. У разі порушення грошових зобовязань банк має сплатити вкладнику проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладником, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-247цс14 від 28.01.2015 року.
Згідно з ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами у справі, суд дійшов до висновку про доведеність заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договорами у розмірі 7774 ОСОБА_5, що еквівалентно 189 872,11 гривень та необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до ст.16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди;) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
В даному випадку позивачем невірно обрано такий спосіб захисту як визнання його таким, що набув статусу споживача, а саме вкладника відповідача, оскільки згідно укладеного між сторонами договору про відступлення права вимоги, позивач набув право вимоги, належне третій особі ОСОБА_4 і став кредитором за договорами банківських вкладів та банківських рахунків, укладеними між ОСОБА_4 та ПАТ „Банк „ОСОБА_3 та Кредит в особі Запорізької філії публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит та сторони узгодили, що термін кредитор ОСОБА_1 у цьому договорі сторони ототожнюють з терміном «Вкладник» у розумінні ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак, реалізуючи своє право, позивач може вимагати від банку сплати йому суми боргу, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Крім того, враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1898 гривень 72 копійок від сплати якого звільнений позивач ОСОБА_5
Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 11, 60, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 та Кредит в особі Запорізької філії публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 та Кредит, треті особи ОСОБА_4, фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на проведення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 та Кредит про захист прав споживачів, поновлення в праві власності шляхом стягнення заборгованості за банківськими вкладами, визнання права на статус задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами у розмірі 7774 ОСОБА_5, що еквівалентно 189 872 гривень 11 копійок.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Банк „ОСОБА_3 та Кредит в дохід держави судовий збір у сумі 1898 гривень 72 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.В.Воробйов