Справа № 362/7062/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1170/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 16.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого: Мережко М.В.,

Суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.

Секретар: Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Ковалівської сільської ради Васильківського району Киїської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/6 частину житлового будинку, по АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину.

За життя, 29 січня 2007 року , ОСОБА_3 склав заповіт на ім.»я ОСОБА_2 на все майно , яке йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом .

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 Спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори .

Постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно , а саме на на 1/2 частину земельної ділянки і на 1/6 частину жилого будинку за адресою ; АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач , батько дійсно не зареєстрував належним чином свідоцтво про право на спадщину за законом , видане йому 28 березня 2007 року, тому дії нотаріуса вона не оскаржує.

Позивач просила визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом на 1/6 частину будинку за адресою ; АДРЕСА_1 .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 - в порядку спадкування смерті ОСОБА_3. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилалася на неповне з»ясування судом обставин , що мають значення для справи , невідповідність висновків суду обставинам справи .

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частково задовольняючи вимоги позивача , суд першої інстанції виходив із того що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/12 частина будинку з надвірними будівлями і господарськими спорудами за адресою ; АДРЕСА_1 .

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи і не ґрунтуються на вимогах закону

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як видно із матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3 ( а.с.7, 75) .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/6 частину житлового будинку, по АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину( а.с.10, 131).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем .

За життя, 29 січня 2007 року , ОСОБА_3 склав заповіт на ім.»я ОСОБА_2 на все майно , яке йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом .( а.с. 77)

Позивач після смерті ОСОБА_3 спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори .( а.с. 30).

Постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно , а саме на на 1/2 частину земельної ділянки і на 1/6 частину жилого будинку за адресою ; АДРЕСА_1 ( а.с. 15).

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_3 не зареєстрував належним чином свідоцтво про право на спадщину за законом , видане йому 28 березня 2007 року, тому дії нотаріуса вона не оскаржує.

Як видно із копії нотаріальної справи, відкритої після смерті ОСОБА_3, ( а.с. 75-144) , останній був власником 1/2 частини будинку за адресою ; АДРЕСА_1. Іншим співвласником 1/2 частини будинку була ОСОБА_4, дружина ОСОБА_2 ( а.с. 127) . Право власності зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно .

ОСОБА_2, згідно договору дарування від 20 березня 2007 року подарував

Після смерті ОСОБА_4 , у 2002 році , відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку . ОСОБА_2 отримав 27 грудня 2006 року свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями і спорудами як частку у спільному майні подружжя ( а.с.116). Крім того , свідоцтва про право власності на спадщину отримали - ОСОБА_3 на 1/6 частину будинку по закону і ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом на 5/6 частин будинку ( а.с. 126, 127,128, 131 ).

Первинна реєстрація житлового будинку відбулася 30 серпня 1989 року( а.с. 108, Фастівське МБТІ, реєстровий номер 437,кн..2 ), згідно свідоцтву про право приватної власності на житловий будинок . Пізніше, у 2007 році було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину будинку .( а.с. 127). Отримавши , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, право на 1/6 частину будинку , ОСОБА_2, який помер у 2014 році , не міг втратити своє право власності на належну йому 1/6 частину житлового будинку лише тому, що він не зареєстрував своє право власності в Реєстрі прав власності БТІ.

Відповідно до ст.ст. 328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті ( ст.1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст..328) та власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 25, 346, 328 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній , питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та його спадкоємцям вирішується судом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як видно із матеріалів справи , первинна реєстрація спадкового житлового будинку була проведена у відповідності із діючим на той час законодавством.

Стаття 2 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин ) , надає визначення термінів , які вживаються у цьому законі. Зокрема , в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення , переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст..3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно , набуті згідно із діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом , визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження , а не виникає у зв»язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку , передбаченому цим законом , яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Право власності на спірний спадковий будинок було набуто ще у 1989 році ОСОБА_3 відповідно вимог до діючого на той час законодавства .

Суд першої інстанції , визнавши за позивачем право власності на 1/12 частину спадкового будинку , виходив із того ,що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 , яке складається із 1/2 частини житлового будинку , ОСОБА_3 успадкував 1/12 ( 1/6 : 2 = 1//12) , при цьому невірно витлумачив зміст свідоцтва.( а.с. 131).

Після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину будинку , і ОСОБА_3 успадкував після її смерті 1/6 частину будинку( обов»язкова доля ), і ОСОБА_5, дочка померлої ОСОБА_4, успадкувала 5/6 частин будинку ( 1/6 + 5/6 частин = 1/2 частини будинку ), тому на день смерті ОСОБА_3 йому належало право власності на 1/6 частину будинку , яку він заповідав ОСОБА_2.

Як видно із спадкової справи, ОСОБА_5 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає ,що рішення суду не може вважатися законним і обґрунтованим , підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст..ст. 303, 307,309, 313 - 316,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В и р і ш и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити .

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року - скасувати . Ухвалити нове рішення .

Позов ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину будинку із відповідною частиною господарських і побутових надвірних будівель і споруд за адресою ; АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді