АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4650/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», третя особа: ФОП ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», третя особа: ФОП ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.06.2015 їй від підприємця ОСОБА_5 надійшла пропозиція про оформлення на замовлення металопластикових вікон. ФОП ОСОБА_5 надав позивачці для ознайомлення рекламу, в якій було зазначено його адресу, а саме: АДРЕСА_1 та номери телефонів, а також було зазначено, що розстрочка платежу становить 0% та знижка для позивачки, як пенсіонеру становить 17%. ФОП ОСОБА_5 повідомив позивачку, що вартість замовлення для її квартири буде становити приблизно 25000,00 грн., з яких потрібно заплатити при укладенні договору 3 000,00 грн., а 22 000,00 грн. сплачувати рівними частками протягом трьох років, оформивши в банку з його допомогою безпроцентний кредит. Позивачка погодилась на оформлення замовлення на таких умовах. Підприємець ФОП ОСОБА_5 здійснив заміри вікон і підрахував, що вартість замовлення становить 25 745,00 грн., які позивачка буде сплачувати на умовах, які він їй повідомив. На вимогу ФОП ОСОБА_5 позивачка сплатила йому кошти в сумі 3100,00 грн., однак жодних розрахункових документів ФОП ОСОБА_5 не видавав. Того ж дня між позивачкою та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір на виконання замовлення №CU-1233К і ФОП ОСОБА_5 повідомив позивачку, що 30.06.2015 він приїде і відвезе її до відділення банку, в якому оформлять безпроцентний кредит на три роки на суму 22 745,00 грн. 30.06.2015 позивачка у відділенні Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» оформила кредит на суму 14 000,00 грн., та оформила заяву позичальника, довідку про умови кредитування і графік погашення кредиту. Всі документи були надруковані дуже дрібним шрифтом, і позивачка не могла прочитати їх і вважала, що це безпроцентний кредит на три роки, як їй обіцяв ФОП ОСОБА_5. Менеджер банку не роз'яснювала жодних умов кредиту. В квартирі за допомогою окулярів позивачка уважно прочитала текст вказаних документів і з'ясувала, що умови викладені в заяві позичальника, а також в інших документах складених банком не відповідають умовам пропозиції підприємця ФОП ОСОБА_5, оскільки згідно умов кредиту і графіку платежів вона повинна сплачувати банку крім суми кредиту 14 000,00 грн. ще щомісячну винагороду в сумі 574 грн., що становить 20 566,00 грн., а загальна сума повернення банку 35 045,00 грн. при отриманні безпроцентного кредиту в сумі 14 000,00 грн. 03.07.2015 позивачка направила відповідачу письмову заяву про відмову від кредитного договору укладеного 30.06.2015. Листом відповідач повідомив, що виконав свої зобов'язання і відмовляє в проханні розірвати кредитний договір. 04.08.2015 позичка повторно звернулась до відповідача із проханням розглянути заяву від 03.07.2015 по суті, додавши письмову відповідь фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_5, якою підтверджується, що товар від продавця не отриманий. Позивачка вважає, що діями відповідача та фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 було грубо порушено її права споживача, а саме не надання працівником Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» інформації про реальну вартість кредитного договору. Заяву позичальника, довідку про умови кредитування і графік погашення кредиту надруковано надто дрібним шрифтом, що унеможливило його прочитання. ФОП ОСОБА_6 позивачку було введено в оману стосовно наявності безвідсоткового кредиту на придбання його товару, а працівником Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» свідомо не повідомлено про реальну вартість користування кредитними коштами, що є підставою для визнання кредитного договору № ABH0RG155230022 від 30.06.2015 недійсним.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», третя особа: ФОП ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, визнати недійсним кредитний договір № АВН0RG155230022, укладений 30.06.2015 між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та нею, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховані доводи позивача про те, що при укладенні кредитного договору № АВНОЯС155230022 від 30.06.2015 ПАТ «Акцент-Банк» та ФОП ОСОБА_5 їй не було повідомлено належним чином про реальну сукупну вартість споживчого кредиту, ускладнено отримання достовірної інформації про споживчий кредит, а також відмовлено в розірванні кредитного договору у встановлений законодавством строк, що є грубими порушеннями прав та інтересів споживача і є підставами для визнання кредитного договору № АВНОЯОІ55230022 від 30.06.2015 недійсним. Також просила врахувати, що ФОП ОСОБА_5 вів її в оману стосовно наявності безвідсоткового кредиту на придбання його товару, а працівником ПАТ «Акцент Банк» свідомо не повідомлено про реальну вартість користування кредитними коштами і не підписано та не надано їй примірник кредитного договору.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги. Представник третьої особи - ОСОБА_8 - заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Представник відповідача ПАТ «Акцент Банк» у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.06.2015 між позивачкою та СПД ОСОБА_5 було укладено договір індивідуального замовлення № CU-1233R на організацію робіт по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій на загальну суму 25 754,00 грн. В рахунок завдатку по вказаному договору позивачем сплачено 3000,00 грн. (а.с.6,7).

30.06.2015 на підставі заяви позичальника між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Акцент Банк» було укладено договір № ABH0RG155230022, згідно умов якого відповідач надав позивачці кредит у сумі 14 352,00 грн., а позивачка у свою чергу зобов'язувалася погасити кредит у строки та на умовах встановлених в договорі та сплатити за його користування відсотки у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами пункту 10 договору кредит надається позичальнику на оплату /часткову оплату товару ( окна/двері металопластикова конструкція (балкон б/к окна) шляхом безготівкового перерахуванння грошових коштів на поточний рахунок СПД ОСОБА_9.

Позивачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими Публічним акціонерним товариством «Акцент Банк» Умовами та правилами надання кредиту, Тарифами складає між нею і банком кредитно-заставний договір (а. с. 8, 9).

03.07.2015 позивачка зверталась до відповідача із письмовою заявою, в якій зазначила, що 03.07.2015 вона повідомила СПД ОСОБА_5 про відмову від замовлення по договору № CU-1233R від 28.06.2015 та заявила вимогу про повернення ПАТ «Акцент Банк» коштів, отриманих для виконання замовлення до договору. Крім того, повідомила про відмову від кредитного договору укладеного 30.06.2015 (а.с.11,12).

У відповідь на заяву позивача ПАТ «Акцент Банк» від 02.10.2015 повідомив про те, що не має можливості виконати прохання щодо розірвання кредитного договору № ABH0RG155230022 від 30.06.2015 у зв'язку із тим, що взяті на себе зобов'язання банк виконав. Були надані необхідні кредитні кошти на придбання товару. У даному випадку має місце порушення договірних зобов'язань між покупцем і продавцем, що носять цивільно-правовий характер, поза зоною відповідальності банку. Перерахунок кредитного договору буде можливий лише після повернення коштів від магазину, перерахованих на рахунок СПД ОСОБА_9 (а.с.20).

Також позивачка зверталась до СПД ОСОБА_5 із письмовою заявою, в якій повідомила про відмову від замовлення по договору № CU-1233R від 28.06.2015 та просила повернути банку кредитні кошти отримані на оплату виконання замовлення по договору № CU-1233R від 28.06.2015 та авансовий платіж у сумі 3100,00 грн. (а.с.14,15).

Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд першої інстанції правильно керувався тим, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину передбачені статтею 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам - частина 1; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності - частина 2; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі - частина 3; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом - частина 4; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - частина 5; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей - частина 6.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Закону N 1023-XII договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

За умовами ч.2 вказаної статті Закону визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі серед іншого про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний, тощо.

Згідно ч.4 ст.11 вказаного Закону передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

У відповідності до п. 3 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди.

Відповідно до положень закріплених у ч. 1, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Із досліджених судом першої інстанції матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що за умовами п.14 кредитного договору вбачається, що позивач своїм підписом підтверджує факт надання їй повної інформації про умови кредитування в ПАТ «Акцент - Банк», при підписанні договору ознайомилась із сукупною вартістю кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також повернення кредиту, сплати процентів за його користування, що визначені в довідці про умови кредитування, яка є невід′ємною частиною договору.

На підставі наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач ОСОБА_4 при підписанні договору ознайомилась з умовами кредитного договору, що вказує на дотримання відповідачем ПАТ «Акцент-Банк»» вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» при наданні кредитних послуг позивачу, при цьому кредитний договір укладений з урахуванням волевиявлення позивача, до підписання договору її ніхто не примушував, що підтвердив в судовому засіданні представник позивача, вказаний правочин вчинений у формі, встановленій законом, спрямований на настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним.

Судова колегія вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та дійшов обґрунтованого та законного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 щодо визнання недійсним кредитного договору не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених як ЦК України, так і Законом України «Про захист прав споживачів», а тому є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо неповідомлення ПАТ «Акцент Банк» про реальну сукупну вартість споживчого кредиту, ускладнення отримання достовірної інформації про споживчий кредит були предметом дослідження в суді першої інстанції, їм надана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Твердження позивача про те, що ФОП ОСОБА_5 вів її в оману стосовно наявності безвідсоткового кредиту на придбання його товару ґрунтуються на припущеннях та не впливають на правомірність укладеного кредитного договору. Суд першої інстанції, перевіряючи обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, встановив, що жодних доказів щодо розірвання договору № CU-1233R від 28.06.2015 укладеного з СПД ОСОБА_5, або притягнення останнього до відповідальності за введення в оману позивача, стягнення з ФОП ОСОБА_5 коштів за невиконання договором, позивачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: