Справа № 462/4853/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчатися, посилаючись на те, що донька навчається в Львівському державному університеті внутрішніх справ на денній формі навчання. Зазначила, що вони з донькою проживають окремо від відповідача, перебуває на повному її утриманні, однак не має можливості самостійно утримувати доньку, яка потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що відповідач добровільно коштів для доньки не дає, хоча є працездатною та має можливість допомагати утримувати їхню доньку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, доповнила, що відповідач не цікавиться життям доньки, допомоги на її утримання не надає, вона з 2009 року не працює, та повинна самостійно придбавати одяг, форму, канцелярські приладдя для доньки. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов визнав, зазначив, що спроможний сплачувати кошти на утримання доньки в зазначеному розмірі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у судовому порядку 28.01.2005 року /а.с.5/. Донька сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає разом з матір'ю на АДРЕСА_1 та, після досягнення повноліття продовжує навчатися на денній формі навчання в Львівському державному університеті внутрішніх справ, навчання в якому навчається до липня 2019 року /а.с.12/, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2працює диспетчером польотної інформації в Львівському РСП «Украерорух», згідно довідки про заробітну отримує щомісячно заробітну плату/а.с.47, 48, 49/, та отримує пенсію за вислугою років /а.с.40/.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не працює з 2009 року, доходів не отримує, окрім повнолітньої доньки ОСОБА_3, на її утриманні перебувають ще малолітній син ІНФОРМАЦІЯ_3, та самостійно купує доньці канцелярські приладдя, харчування та одяг.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення донькою 23 років, такий обов'язок поширюється на обох батьків, а в судовому засіданні встановлено, що батько може надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, та враховуючи, що ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/5 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до завершення донькою навчання і /або/ досягнення донькою 23-річного віку залежно від того, яка подіє наступить швидше, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об'єктивнимз огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, з відповідача в дохід держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору, від сплати якого позивача було звільнено.

Керуючись ст.180-184, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований на АДРЕСА_2, та працює диспетчером в Львівському регіональному структурному підрозділі ДП «Украерорух», аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, /паспорт громадянина України серії НОМЕР_3/, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, в розмірі 1/5 частки (20%) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.09.2016 року до завершення донькою навчання і /або/ досягнення донькою 23-річного віку залежно від того, яка подіє наступить швидше.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одну/ гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський