АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6418/16 Справа № 2-1283/11 Головуючий у 1 й інстанції - Подорець О.Б. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровськоїобласті у складі:

головуючого: Пишиди М.М.,

суддів: Деркач Н.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі: Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із зазначеним вище позовом, обґрунтувуючи вимоги тим, що 28.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10435 доларів США у порядку та на умовах зазначених у кредитному договорі. 28.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 0/П, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язалась перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед Банком у повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідач ОСОБА_3 своїх обов'язків за вказаним кредитним договором щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни не виконував, внаслідок чого станом на 18.02.2010 року утворилася заборгованість, яка складає 74511 гривень 37 копійок, що складається з: заборгованості за сумою кредиту - 7819,63 долара США, що в еквіваленті складає 62481 гривню; заборгованості за процентами по користуванню кредитом - 1258,71 доларів США, що в еквіваленті складає 10057,47 гривень; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 176,74 долара США, що в еквіваленті складає 1412,22 гривні; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 70,14 доларів США, що в еквівалентні складає 560,49 гривень.

Оскільки ОСОБА_2, як поручитель, відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.08.2007 року в розмірі 74511 гривень 37 копійок, витрати по сплаті судового збору в розмірі 865 гривень 12 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень, а всього - 75496 гривень 49 копійок.

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом, в обґрунтуванняякого посилалась на те, що 20.11.2008 року АКІБ «УкрСиббанк»листом повідомив її про зміну умов кредитного договору № 0 від 28.08.2007 року, шляхом збільшення розміру процентної ставки на 2% з 05.12.2008 року. Вона листом від 03.12.2008 року повідомила банк про свою незгоду змінювати умови основного кредитного договору № 0 від 28.08.2007 року, що було проігноровано банком. Оскільки зобов'язання, в якому збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_2, було змінено без її згоди, то договір поруки № 0/П від 28.08.2007 року повинен бути припиненим.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2011 року позовні вимоги банку задоволено, у здоровленні зустрічного позову відмовлено.

УхвалоюАмур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від09 вересня 2011 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд зазначеного судового рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з неї, як поручителя, заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині новее рішення про відмову в задоволенні заявлених до неї вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що вона, як поручитель, на підставі положень договору поруки відповідає за порушення відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного договору.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10435 доларів США, що дорівнює еквіваленту 52696 гривень 75 копійок за курсом НБУ на день укладення договору, з кінцевим терміном остаточного повного погашення кредитної заборгованості до 27.08.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 12,00 %.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 28.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 0/П від 28.08.2007 року, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_2 поручилася перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 0, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п.1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною, що передбачено п. 1.4 договору поруки.

Пунктом 2.2 договору поруки обумовлено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги.

Відповідно до п.3.1 договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Відповідач ОСОБА_3 своїх обов'язків за кредитним договором щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни не виконував, внаслідок чого станом на 18.02.2010 року утворилася заборгованість, яка складає 74511 гривень 37 копійок.

У березні 2010 року Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно зазначеної суми заборгованості.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основнезобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник та поручитель взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 27 серпня 2012 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ у справі № 6-272цс16 від 29 червня 2016 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами.

Матеріалами справи встановлено, що згідно п.2.2 договору поруки, укладеному між банком та відповідачкою ОСОБА_2, у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2009 року рекомендованим листом з повідомленням банк направив поручителю - відповідачці ОСОБА_2 заяву - вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору, укладеному між банком та ОСОБА_3

Н підставі наведених вище норм матеріального закону та обставин справи колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку для пред'явлення вимог до відповідачки ОСОБА_2, як поручителя, є безпідставними з наведених вище підстав.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» та задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржено, у зв'язку з чим, на підставі ст.303 ЦПК України, колегією суддів не перевіряється.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: