АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 661/3088/15-ц Головуючий в І інстанції Ведяшкіна Ю.В.
Провадження №22-ц/791/17/16 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року та ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області про поширення недостовірної інформації, захист гідності, честі та репутації сімї, зобовязання вчинити певні дії та визнання дій такими, що порушують вимоги ОСОБА_6 України «Про звернення громадян»,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що у звязку не нарахуванням її сімї субсидії за опалювальний період 2012-2013 рр. вона та її батько ОСОБА_7 неодноразово зверталася до голови Новокаховської міської ради ОСОБА_8, на прийомах у якого начальник Управлінням праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (далі УПСЗН або Управління) ОСОБА_9, посилаючись на ухвали суду по адміністративним справам № 661/3183/14-а, № 661/1807/15-а, 661/1866/15-а, поширювала інформацію про наявність рішення суду, в яких, нібито, доведено, що при відмові нарахувати субсидію УПСЗН діяло згідно чинного законодавства і ці рішення надають право більше не відповідати на звернення позивачки стосовно субсидії.

На депутатські запити стосовно ненадання субсидії сімї ОСОБА_7 працівниками Управління ОСОБА_9, ОСОБА_10 надано відписки №01-20/2597 від 03.06.2015 року та №01-20/3442 від 27.07.2015 року, в яких окрім іншого зазначено: «Окрім того дане питання було предметом розгляду Новокаховського міського суду у справі №661/3183/14-а за позовом ОСОБА_5 до Управління про визнання дій щодо відмови у нарахуванні субсидії за період 2012-2013 рр. неправомірними. Відповідно до вимог ст.115 ч.2 п.8 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою суду від 07 листопада 2014 року позов ОСОБА_7 був залишений без розгляду, оскільки позивач залишив залу судового засідання до його закінчення без пояснення причин». Разом з тим, позивач зазначає, що в ухвалі суду по справі №661/3183/14-а, ні в жодній іншій ухвалі немає висновку про законність відмови у призначенні субсидії в 2012-2013 рр.

В звязку з чим, у червні 2015 року позивачкою подано до УПСЗН заяву та заяву-зауваження з проханням надати копії позовних заяв та судових рішень суду щодо не нарахування сімї ОСОБА_7 субсидії за 2012-2013 рр., однак про такі рішення суду в отриманих відповідях не згадується та зазначені нею питання не були висвітлені по суті.

Після чого, 22 липня 2015 року позивачка звернулася до ОСОБА_9, ОСОБА_10 зі скаргами-зауваженнями, на які отримала відповіді не повязані із суттю прохальних частин її звернень, що є порушенням вимог ст.20 ОСОБА_6 України «Про звернення громадян».

На підставі викладеного, вважає інформацію поширену працівниками Управління щодо наявності рішення про правомірність дій УПСЗН при відмові у нарахуванні субсидії у 2012-2013 рр. недостовірною та такою, що не підтверджена жодними доказами. Навмисне поширення цієї інформації порушує особисті немайнові права її сімї, завдає шкоди репутації, ганьбить честь та гідність, а також перешкоджає захисту прав і інтересів стосовно питання по нарахуванню субсидії за опалювальний період 2012-2013 р.р.

Поширення широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно неіснуючих висновків судових рішень характеризує її сімю як злочинців. В звязку з чим, вона та її тато перебувають у стані постійного нервового напруження та стресу, стан їхнього здоровя погіршився, що вплинуло на працездатність і порушило функції сну.

Після збільшення позовних вимог ОСОБА_5 просила суд:

- визнати недостовірною інформацію відносно того, що судові рішення за позовом ОСОБА_7 по адміністративним справам № 661/3183/14-а, № 661/1807/15-а, 661/1866/15-а, нібито, підтверджують той факт, що при відмові сім'ї ОСОБА_7 у нарахуванні субсидії за опалювальний період за 2012 2013 роки УПСЗН діяло, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством; і що ці судові рішення, нібито, надають право більше не відповідати на питання позивача, які стосуються нарахування субсидій за 2012 2013 роки поширену ОСОБА_9, ОСОБА_10;

- зобов'язати начальника УПСЗН ОСОБА_9 не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті:

перед головою Новокаховської міської ради ОСОБА_8 шляхом публічного виступу на особистому прийомі у міського голови, який відбудеться найближчим часом від дня набрання законної сили рішенням по даній справі,- в присутності батька позивача ОСОБА_7 та позивача у телефонному режимі. З озвученням такого тексту: «Поширена мною, ОСОБА_9, інформація щодо існування судових рішень, в яких, нібито, доведено, що при відмові нарахувати сім'ї ОСОБА_7 субсидію за 2012-2013 роки УПСЗН діяло, згідно чинного законодавства України, а також, про те, що ці судові рішення, нібито, надають право більше не відповідати на питання, які стосуються не нарахування сім'ї ОСОБА_7 субсидії за 2012 2013 роки, - привселюдно повідомляю, що ця інформація є недостовірною і я, ОСОБА_9, свідомо вводила людей в оману, не бажаючи надавати відповіді по суті»;

перед депутатом Верховної Ради України по 184 мажоритарному округу ОСОБА_11, поширену УПСЗН недостовірну інформацію у листі № 01-20/2597 від 03.06.2015 року за підписом ОСОБА_9 стосовно висновку: «Таким чином Управління при відмові у нарахуванні субсидії сім'ї ОСОБА_7 на опалювальний період 2012-2013 роки діяло в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, що цілком відповідає вимогам ст. 19 Конституції України». Шляхом відкликання цих відписок та направлення листів із зазначенням такого тексту: «Новокаховське УПСЗН при наданні Вам недостовірної інформації, керувалося бажанням зіпсувати честь та гідність сім'ї ОСОБА_7 та наділити цю сім'ю негативною репутацією, щоб викликати у ОСОБА_8 до сім'ї ОСОБА_7 упереджене ставлення, а про надання Вам правдивої відповіді по суті у нас, взагалі, не було навіть думки»;

зобов'язати заступника начальника УПСЗН ОСОБА_10 спростувати недостовірну інформацію перед депутатом міської ради ОСОБА_12, поширену УПСЗН у листі № 01-20-3442 від 27.07.2015 року за підписом ОСОБА_10Ю.( з вказівкою всього зазначеного слово в слово у попередньому пункті);

- визнати дії УПСЗН та посадових осіб Управління ОСОБА_9, ОСОБА_10 стосовно поширення недостовірної інформації, доведеною до відома багатьох осіб незаконними та такими, що посягають на честь, гідність та репутацію сім'ї ОСОБА_7, та порушують законне право сім'ї ОСОБА_7 захищати свої права та інтереси стосовно питання по нарахуванню субсидії за 2012-2013 роки,

- заборонити ОСОБА_9, ОСОБА_10 у подальшому поширювати цю та будь-яку іншу недостовірну інформацію;

- розтлумачити відповідачу, що вислів позовна заява залишена без розгляду, - означає, що дану позовну заяву суд не розглядав і, відповідно, ніякого рішення по справі на користь відповідача не приймав, а згідно чинного законодавства України, у батька позивача залишається право звернутися до суду з аналогічним позовом; про те, якщо у позовній заяві чітко зазначений період не надання субсидії з 15 по 31 жовтня 2012 року, то і судове рішення буде винесене стосовно конкретно цього періоду, а не за весь період 2012-2013 років; про те, що якщо людина не була жодним із учасників судового процесу, то права і обов'язки, які викладені в ст. 49 КАС України, до цієї людини не мають ніякого відношення; розтлумачити ОСОБА_9, ОСОБА_10 про те, що якщо їх підлегла юрисконсульт УПСЗН, яка була представником УПСЗН по справі № 661/3183/14-а, - не знає цих правових норм, то її компетентність підпадає під сумнів;

- зобов'язати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у попереднє судове засідання надати відповіді по суті на скаргу зауваження від 22 липня 2015 року;

- визнати дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 незаконними та такими, що порушують вимоги ст. 20 ОСОБА_6 України «Про звернення громадян».

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

04 листопада 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про розяснення вказаного вище рішення, яка ухвалою від 11 листопада 2015 року залишена без задоволення.

В апеляційних скаргах на рішення та ухвалу суду ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції від 04 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; ухвалу суду від 11 листопада 2015 року скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для надання суддею більш повного та ясного розяснення рішення.

Письмових заперечень на апеляційні скарги до апеляційного суду не надходило.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі позивача.

Представник Управління ОСОБА_13 апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зазначеної норми закону його об'єктивною стороною передбачено одночасну наявність таких складових елементів, як недостовірність поширеної інформації та порушення особистих немайнових прав потерпілої особи (негативний зміст). У розумінні зазначеної норми негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному, політичному житті, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та її батько ОСОБА_7 не погоджуючись з відмовою УПСЗН в призначенні їх сімї субсидії за опалювальний період 2012-2013 рр., з метою оскарження такого рішення зверталися до відповідних державних органів, в тому числі, до народного депутата, депутата Новокаховської міської ради, голови Новокаховської міської ради, на особистих прийомах з участю начальника Управління.

Належних та допустимих доказів, що підтверджують факт надання на особистих прийомах та нарадах працівником Управління, поширення недостовірної інформації у вигляді усних пояснень чи інформації щодо наявності судових рішень, якими вирішено питання про відмову у призначенні субсидії сімї ОСОБА_7 у 2012-13 рр. та про право більше не відповідати на питання, які стосуються не нарахування субсидії за вказаний вище період; доведення цієї інформації до відома багатьох осіб, позивачем всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України не надано та судом не встановлено.

Також судом першої інстанції правильно встановлено, що на звернення депутатів Верховної Ради України ОСОБА_11 та депутата Новокаховської міської ради ОСОБА_12 з приводу ненадання сім'ї ОСОБА_7 субсидії за опалювальний період 2012-2013р.р. працівниками Управління надано письмові відповіді за № 01-20/2597 від 03.06.2015 року, № 01-20/3442 від 27.07.2015 року, які позивачка просить спростувати (а.с.4,5).

Зі змісту зазначених відповідей вбачається, що Управлінням в межах наданих їм повноважень, з посиланням на норми чинного законодавства надано розяснення щодо відмови сімї Винничок в нарахуванні субсидії за опалювальний період 2012-2013 рр. з наведенням обґрунтування та відповідних розрахунків.

Таким чином, в наданих відповідях, що є предметом позову, посадовими особами Управління вмотивовано розяснено та викладено їх позицію щодо обґрунтувань відмови у нарахуванні субсидії сім'ї ОСОБА_7 у запитуваний період 2012-13 рр. При цьому законність відмови у призначенні цієї субсидії позивачем у передбачений законом спосіб оскаржено не було та це питання виходить за межі даного позову про захист гідності, честі та репутації сімї.

Окрім іншого, у вказаних вище відповідях управління зазначено про наявність ухвали Новокаховського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2014 року, якою у справі №661/3183/14-а адміністративний позов ОСОБА_7 до Управління про визнання дій щодо відмови у нарахуванні субсидії за період 2012-2013 рр. було залишено без розгляду. Період заявлених позовних вимог в цьому позові стосувався жовтня 2012 року, що охоплюється запитуваним періодом 2012-2013 рр. Наявність ухвали про залишення без розгляду відповідає дійсності та не заперечується сторонами (а.с.29).

За таких обставин, вбачається, що відповіді УПСЗН від 03.06.2015 р. та від 27.07.2015 р. не містять тих висновків, які позивачка просить спростувати, а саме: щодо існування судових рішень про відмову у призначенні сім'ї ОСОБА_7 субсидії у 2012-2013 рр. та про право більше не відповідати на питання, які стосуються не нарахування субсидії за вказаний вище період.

Саме по собі посилання у зазначених вище відповідях на те, що раніше до відома ОСОБА_7 доводились аналогічні розяснення причин відмови у призначенні субсидії та посилання на залишення без розгляду адміністративного позову щодо не нарахування субсидії сім'ї ОСОБА_7 у жовтні 2012 р., тобто в період 2012-2013 рр. - в межах періоду запиту, не містить висновків про наявність рішень адміністративного суду щодо законності підстав для відмови сім'ї ОСОБА_7 у призначенні субсидії в період 2012-2013 рр.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право ОСОБА_5 на повагу до гідності та честі та право на недоторканість ділової репутації відповідачем не порушено, а фактично позивачка не погоджується з діями посадових осіб суб'єкта владних повноважень щодо відмови у нарахуванні її сімї субсидії за опалювальний період 2012-2013 р.р. та порушенням вимог ОСОБА_6 України «Про звернення громадян», порядок оскарження яких, з огляду на характер правовідносин та склад учасників, є іншим і виходить за межі даного позову.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині розтлумачення відповідачу норм законодавства, висловів, змісту позовної заяви та сумнівність компетенції юрисконсульта УПСЗН, оскільки згідно п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року передбачено, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та відмовив у задоволенні позову в цій частині в звязку з недоведеністю порушення прав позивача та членів її сімї на повагу до гідності, честі та ділової репутації.

В частині визнання незаконними дій посадових осіб в звязку з порушенням вимог статті 20 ОСОБА_6 України «Про звернення громадян», суд першої інстанції розглянув по суті ці вимоги та відмовив у їх задоволенні, в звязку з тим, що позивачем не доведено належними доказами порушення порядку розгляду звернень.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в вищезазначеній частині.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст. ст. 205 і 207 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних осіб чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Адміністративні справи, в яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам (п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, зокрема, оскаржує дії посадових осіб Управління у звязку із неналежним наданням інформації в порядку, передбаченому ОСОБА_6 України «Про звернення громадян», що пов'язано із виконанням суб'єктом владних повноважень своїх службових обов'язків. Вимоги про відшкодування шкоди не заявлялись.

З аналізу наведено вбачається, що спір щодо визнання незаконними дій посадових осіб в звязку з порушенням вимог ОСОБА_6 України «Про звернення громадян», який виник між сторонами, є публічно-правовим і відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому його розгляд судом першої інстанції повинен здійснюватися за нормами КАС України. Оскільки ці позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що рішення в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, повязаних з визнанням незаконними дій посадових осіб в звязку з порушенням вимог статті 20 ОСОБА_6 України «Про звернення громадян» та ухвалення нового судового рішення, яким провадження в цій частині закрити. Розяснити позивачці її право звертатись із цими вимогами в порядку адміністративного судочинства. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо наведення в рішенні суду викривленого змісту ст.277 ЦК України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що судом викладено ст.277 ЦК України та зроблено аналіз змісту даної норми.

Доводи ОСОБА_5 щодо безпідставного посилання суду на ст.ст.23, 280, 1167 ЦК України з огляду на те, що нею не заявлялись такі вимоги про відшкодування шкоди, а також на ст.ст.224-233 ЦПК України, - висновки суду не спростовують та не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення відповідачем ОСОБА_6 України «Про звернення громадян» в звязку з ненаданням відповіді по суті у встановлений строк, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства з підстав, наведених вище.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм процесуального права не заслуговують на увагу, так як, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого по справі рішення.

Постановляючи ухвалу про відмову у роз'ясненні рішення суду від 22 жовтня 2015 року, суд вірно виходив з того, що мотивувальна частина рішення відповідає вимогами закону, підстави для роз'яснення рішення встановлені ст.221 ЦПК України - відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Згідно роз'яснень, викладених в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18 грудня 2009 року, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення, якщо фактично порушено питання, зокрема, про роз'яснення мотивів ухваленого рішення, зміну рішення або внесення в нього нових даних.

Із тексту рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року вбачається, що у задоволенні позову відмовлено. Подана ОСОБА_5 заява в порядку ст. 221 ЦПК України стосується розяснення мотивів прийнятого судом рішення. В звязку з чим, підстави для задоволення заяви про роз'яснення рішення суду - відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу на ухвалу про відмову у роз'ясненні рішення суду слід відхилити, ухвалу суду, як таку, що відповідає нормам процесуального законодавства - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року задовольнити частково, апеляційну скаргу на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2015 року,- відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання незаконними дій посадових осіб в звязку з порушенням вимог статті 20 ОСОБА_6 України «Про звернення громадян» та ухвалити нове судове рішення, яким провадження в цій частині закрити. Розяснити позивачці її право звертатись із цими вимогами в порядку адміністративного судочинства.

В іншій частині рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2015 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

ОСОБА_3