Справа № 589/2054/16-ц
Провадження № 2/589/1052/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 р.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О. В.,

з участю секретаря судового засідання Антошко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

- про стягнення аліментів на час навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що має повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач. Шлюб між сторонами було розірвано у 2013 році. На даний час син навчається на платній основі в Сумському національному аграрному університеті на денному відділенні, в звязку з чим не може працювати та знаходиться на повному утриманні позивачки, а вона (позивач) не може повністю забезпечити потреби сина, оскільки, крім оплати навчання, ще необхідні кошти на проїзд, проживання, харчування, одяг, підручники та канцелярське приладдя для сина. Посилаючись на вказане, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Крім того, представник позивача зазначила, що позивачка є фізичною особою-підприємцем та перебуває в допологовій відпустці, а після пологів вона буде зайнята доглядом за дитиною і не зможе займатись підприємницькою діяльністю, тому єдиним доходом позивачки буде лише допомога на дитину, а отже позивачка не зможе забезпечувати сина.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на відсутність у нього можливості надавати допомогу синові. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що на даний час не працює і перебуває на повному утриманні у своєї матері, крім того він хворіє. Лише в серпні 2016 року він повернувся з Російської Федерації, де фактично перебував у рабстві: у нього відібрали документи, не оплачували роботу, били та не годували. Йому ледь вдалося повернутися до України. Крім того, він вказував позивачці, що можна було знайти учбовий заклад для сина і з меншою вартістю навчання.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши докази в сукупності, прийшов до наступного:

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_5. (а.с.5)

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 19.07.2013 року, яке набрало законної сили 09.09.2013 року ( а.с. 3-4)

Згідно свідоцтва про шлюб - 19.06.2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб та остання змінила прізвище на «Масюк». (а.с. 7)

Довідкою, виданою Сумським національним аграрним університетом від 29.03.2016 року, підтверджується, що ОСОБА_3 навчається на денному відділенні будівельного факультету, зарахований на комерційну основу, стипендію не отримує, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. (а.с. 10).

З договору № 476 від 14.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 навчається на платній основі, вартість навчання становить 39 600 грн. Згідно договору про надання додаткових освітніх послуг від 02.12.2015 року ОСОБА_3 зараховано до групи інтенсивного вивчення іноземної мови, вартість послуги становить 2350 грн . ( а. с. 11,13)

Копіями квитанцій на оплату навчання, проживання в гуртожитку, квитків на автобус, наданими позивачкою підтверджується, що вказані витрати здійснювались лише нею, що не спростовується і відповідачем. (а.с. 12,14-17)

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, в звязку з чим не працює і потребує матеріальної допомоги.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Оглядом в судовому засіданні трудової книжки відповідача підтверджується, що відповідач з 2000 року не працював за трудовими договорами. (а.с. 11)

Однак відповідач жодних доказів, які б підтверджували його пояснення про перебування в рабстві в РФ, наявності хвороб та перебування на утриманні матері суду не надав, незважаючи на відповідні розяснення суду ст. 60 ЦПК України про обовязок довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Також відповідач не надав доказів, що не має інших доходів (зокрема, від підприємницької діяльності, пенсії, тощо).

Крім того, в судовому засіданні встановлено з пояснень самого відповідача, що під час перебування в РФ він мав можливість спілкуватись з сином за допомогою Інтернету, також він спілкувався зі своїм рідним братом та його дружиною, які проживають в РФ, а також роботодавці, які за поясненнями відповідача знущались з нього, забезпечили йому можливість надати довіреність на представництво його інтересів, посвідчену нотаріусом Сергієво-Посадського нотаріального округу Московської області. (а.с. 42)

Також відповідач зазначив, що з заявами до правоохоронних органів про вчинення щодо нього злочину не звертався ні в РФ, ні в Україні.

Зважаючи на вказане, суд критично ставиться до пояснень відповідача про перебування у трудовому рабстві в РФ та відсутністю в звязку цим у нього будь-яких зароблених коштів.

Зважаючи на те, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_3, який продовжує навчання і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, враховуючи, що відповідач не надав належних і достатніх доказів, підтверджуючих відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу, суд вважає можливим задовольнити позов частково та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 800 грн.

Позивач була звільнена від сплати судових витрат при подачі позову, тому на підставі ст. 88 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 800 грн щомісяця на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи стягнення з 21 квітня 2016 року до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 грн 20 к. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. У разі оскарження рішення, якщо його не було скасовано, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_7