Справа № 462/634/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського державного університету внутрішніх справ, третя особа ректор Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_2 про визнання недійсною умови контракту, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивачка у лютому 2016р. звернулася у суду з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання незаконним та скасування наказу ректора Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_2 №924 о/с від 30.12.2015р. про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді доцента кафедри практичної психології факультету №7 Львівського державного університету внутрішніх справ та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у трудових відносинах з 01.09.2008р. Зокрема з вказаної дати по 29.08.2008р. працювала на посаді викладача кафедри теорії та методики практичної психології, а з 01.09.2009р. переведена старшим викладачем кафедри теорії та методики практичної психології та була звільнена 31.08.2010р. по закінченню дії контракту. З 01.09.2010р. по 11.06.2011р. працювала на посаді доцента кафедри теорії та методики практичної психології факультету, а з 11.06.2011р. на посаді доцента кафедри теорії та методики практичної психології навчально-наукового інституту права, психології та економіки. З 08.07.2013р. до 29.08.2014р. переведена на посаду доцента кафедри практичної психології цього ж факультету. З 06.11.2014р. по 17.01.2015р. переведена на посаду доцента кафедри практичної психології та була звільнена із займаної посади 31.08.2015р. по закінченню дії контракту. З 01.09.2015р. вона працювала доцентом кафедри практичної психології факультету психології, а з 21.09.2015р. доцентом цієї ж кафедри на 0,5 ставки та 06.11.2015р. була звільнена в порядку переведення на посаду доцента (0,5 ставки) кафедри практичної психології факультету №7 на умовах попереднього контракту. Таким чином, контракти були з нею переукладені декілька разів. Наказом №924 о/с від 30.12.2015р. її було звільнено із займаної посади з ініціативи адміністрації на підставі п.2 ст.36 КЗпП України по закінченню строку дії контракту. Вважає, що такі дії відповідача суперечать вимогам ст.ст.23 ч.1, 39-1 КЗпП України, згідно з якими при переукладанні один чи декілька разів строкових контрактів вони вважаються такими, що укладені на невизначений строк, а тому звільняти її по закінчення строку контракту відповідач був не вправі. Узвязку з наведеним просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, та збільшили позовні вимоги, просять визнати недійсною умову контракту, укладеного 16.09.2015р. між ОСОБА_1 та Львівським державним університетом внутрішні справ, щодо терміну його дії з 21.09.2015р. по 31.12.2015р.; визнати незаконним та скасувати наказ ректора Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_2 №924 о/с від 30.12.2015р. про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади; поновити ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри практичної психології факультету №7 Львівського державного університету внутрішніх справ з 31.12.2015р.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 17 364 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000 грн. моральної шкоди. Обгрунтовуючи позовні вимоги, посилаються на те, що у червні 2015р. було оголошено конкурс на заміщення вакантної посади доцента кафедри практичної психології, на зайняття якої претендувала позивачка. 31.08.2015р. на засіданні Вченою радою було прийнято рішення не рекомендувати ОСОБА_1 до призначення на посаду доцента кафедри практичної психології. З 31.08.2015р. по 10.09.2015р. позивачка перебувала на лікарняному і 16.09.2015р. між Львівським державним університетом внутрішніх справ та позивачкою було укладено контракт №9203, на умовах якого позивачку призначено на посаду доцента кафедри практичної психології факультету психології Львівського державного університету внутрішніх справ на термін з 21.09.2015р. по 31.12.2015р. Виходячи в системного аналізу ст.ст. 54, 55 Закону України Про освіту, Положення про порядок заміщення посад науково-педагогічних працівників Львівського державного університету внутрішніх справ від 05.04.2011р., станом на 21.09.2015р. між позивачкою та Львівським державним університетом внутрішніх міг бути укладений контракт строком не менше ніж на один рік і не більше ніж на п'ять років або на термін до проведення конкурсу на заміщення вакантної посади. Таким чином, контракт між сторонами мав бути укладений на термін з 21.09.2015р. до конкурсного заміщення посади доцента кафедри практичної психології факультету психології. За наведеного, вважають, що умова контракту в частині строку його дії не відповідає вимогам законів та локальних нормативних актів, а також обмежує трудові права позивачки. У відповідності до п.п. 1.2, 4.2 Положення про порядок заміщення посад науково-педадогічних працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, затвердженого наказом ЛьвДУВС №104 від 05.04.2011р. та абзацу 7 розділу 2, абзацу 2 розділу 4 Рекомендацій щодо проведення конкурсного відбору при заміщенні вакантних посад науково-педагогічних працівників та укладання з ними трудових договорів (контрактів), затверджених Наказом Міністерства освіти і науки України № 1005 від 05.10.2015р., звільненню науково-педагогічного працівника у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору обов'язково має передувати конкурс на заміщення вакантної посади. При цьому, науково-педагогічний працівник Університету може бути звільнений у зв'язку з закінченням строку дії контракту тільки у двох випадках: не обрання працівника на новий строк за конкурсом та не виявлення бажання працівника брати участь у конкурсі на новий строк. В порушення вимог законодавства, конкурс на заміщення вакантної посади доцента кафедри практичної психології не оголошувався і не проводився. Не проведенням конкурсу заміщення вказаної посади відповідач фактично позбавив позивачку можливості взяти участь у такому конкурсі та бути обраною за результатом конкурсу на новий строк за контрактом. Між тим, ОСОБА_1 29.12.2015р. зверталася до Університету з заявою про продовження з нею контракту з 01.01.2016р., та подала на кафедру письмовий звіт про проведену роботу, а відтак позивачка виявила бажання прийняти участь у конкурсі на заміщення посади доцента кафедри практичної психології, але у зв'язку з бездіяльністю відповідача не змогла реалізувати свого конституційного права на працю. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та зазначив, що 16.09.2015р. між Львівським державним університетом внутрішніх справ та позивачкою було укладено контракт на термін дії з 21.09.2015р. по 31.12.2015р. Даний контракт було укладено на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.09.2015р., згідно якої вона просила призначити її на посаду доцента (0.5 ставки) кафедри практичної психології факультету психології за контрактом на період з 21.09.2015р. по 31.12.2015р. Відтак, дата припинення договірних відносин була обумовлена сторонами, умови контракту сторонами були погоджені, ними він підписаний, не був оскаржений і зміни до нього не вносились. Згідно п. 6.2.1. контракту, підставою для розірвання контракту є закінчення терміну його дії, а п. 6.2.6. передбачено, що він може бути, за згодою сторін, продовжений на аналогічний термін та на аналогічних умовах або укладений на новий термін та на нових умовах. Відповідно до п. 5.6. контракту, відповідач зобовязаний звільнити науково-педагогічного працівника після закінчення терміну дії цього контракту. Статтями 21, 36 КЗпП України та ст.54 Закону України „Про освіту законодавчо визначена контрактна форма трудового договору щодо науково-педагогічних працівників. Отже, трудовий договір укладений з ОСОБА_1 належить до строкового договору, а відтак відсутні порушення ч.2 ст. 39-1 КЗпП України. Що стосується посилання ОСОБА_1 на Положення про порядок заміщення посад науково-педагогічних працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, затвердженого наказом ЛьвДУВС від 05.04.2011р. № 104, то таке не може заслуговувати на увагу, оскільки регулює питання заміщення посад у порядку конкурсного відбору відповідно до ч. 11 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту». У той же час, ОСОБА_1 не пройшла конкурсний відбір та була призначена на посаду у порядку ч. 12 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту», згідно якої в окремих випадках, у разі неможливості забезпечення освітнього процесу наявними штатними працівниками, вакантні посади науково-педагогічних працівників можуть заміщуватися за трудовим договором до проведення конкурсного заміщення цих посад у поточному навчальному році. При цьому, зазначеною нормою визначається виключно граничний строк призначення, а не мінімальний, що повністю відповідає ст. 23 КЗпП України, п. 10 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників та п. 1.8. Положення про порядок заміщення посад науково-педагогічних працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, відповідно до якого у виняткових випадках ректор має право призначити осіб на посади науково-педагогічних працівників за строковим трудовим договором (контрактом) до обрання за конкурсом, але на строк не довше ніж до закінчення поточного навчального року». Між тим, розподіл навчального навантаження між науково-педагогічними працівниками було здійснено на початку навчального року і позивачка повністю виконала заплановане навантаження з предмету „психологія стесу до 31 грудня 2015р., чому не було потреби в продовженні з нею контракту. У серпні 2016р. було проведено конкур на заміщення вакантної посади доцента кафедри практичної психології, в якому позивачка не виявила бажання приймати участь. Вважає, що звільнення позивачки з роботи відбулося із дотриманням вимог чинного законодавства, а тому просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачка з 01.09.2008р. по 31.12.2015р. працювала у Львівському державному університеті внутрішніх справ на умовах строкового трудового договору за контрактом. Так, 01.09.2008р., 25.08.2009р., 31.08.2009р., 01.09.2010р., 31.08.2012р. ОСОБА_1 було укладено контракти із Львівським державним університетом внутрішніх справ на посаду доцента кафедри практичної психології факультету психології /а.с.133-134, 136-137, 138-139, 140-141, 142-143/. 29.08.2014р. ОСОБА_1 було укладено контракт із Львівським державним університетом внутрішніх справ на посаду доцента кафедри практичної психології ННУППЕ на термін з 01.09.2014р. по 31.08.2015р. /а.с.144-145/. 17.01.2015р. ОСОБА_1 було укладено контракт із Львівським державним університетом внутрішніх справ на посаду доцента кафедри практичної психології факультету психології на термін з 17.01.2014р. по 31.08.2015р./а.с.146-147/.

Наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 31.08.2015р. №585 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади доцента кафедри практичної психології факультету психології за закінченням строку дії контракту на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України з 31.08.2015р./а.с.235/.

З 31.08.2015р. по 10.09.2015р. ОСОБА_1 перебувала на лікарняному.

Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обовязки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ч.2 ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 54 Закону України «Про освіту» передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Таким чином, контрактна форма трудового договору щодо науково-педагогічних працівників законодавчо визначена.

П. 10 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою КМУ від 19.03.1994р. №170, у контракті передбачається обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обовязки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобовязань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця.

Статтею 55 частиною 12 Закону України «Про вищу освіту» передбачено в окремих випадках, у разі неможливості забезпечення освітнього процесу наявними штатними працівниками, вакантні посади науково-педагогічних працівників можуть заміщуватися за трудовим договором до проведення конкурсного заміщення цих посад у поточному навчальному році.

Положенням про порядок заміщення посад науково-педагогічних працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, затвердженого наказом ЛьвДУВС від 05.04.2011р. №104 визначено порядок і умови заміщення посад деканів, завідуючих кафедрами, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів Львівського державного університету внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно п. 1.2 даного Положення конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників проводиться: на вакантні посади; по закінченні строку обрання, якщо педагогічний працівник виконує обовязки на умовах строкового договору (контракту), термін якого закінчується та не досягнуто домовленості з ректором про продовження трудових відносин на новий строк.

Згідно п. 11.7 Положення, якщо при проведенні конкурсу на відповідну посаду жоден із претендентів не набрав більше 50% голосів присутніх членів вченої ради, конкурс уважається таким, що не відбувся.

Згідно п.1.8 Положення, у виняткових випадках ректор має право призначати осіб на посади науково-педагогічних працівників за строковим трудовим договором (контрактом) до обрання за конкурсом, але на строк не довше ніж до закінчення поточного навчального року.

З пояснень позивачки та представника відповідача встановлено, що відповідно до наказу керівника Львівського державного університету внутрішніх справ від 09.07.2015р. був оголошений конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників, на участь в якому позивачка подала заяву. За результатами проведеного 31.08.2015р. конкурсу, рішенням Вченої ради Львівського державного університету внутрішніх ОСОБА_1 не була рекомендована до призначення на посаду доцента кафедри практичної психології.

16.09.2015р. ОСОБА_1 було укладено контракт із Львівським державним університетом внутрішніх справ на посаду доцента кафедри практичної психології факультету психології на термін з 21.09.2015р. по 31.12.2015р. /а.с.148-149/.

16.09.2015р. ОСОБА_1 подала відповідачу заяву, в якій просила призначити її на посаду доцента (0,5 ставки) кафедри практичної психології факультету психології за контрактом на період з 21.09.2015р. по 31.12.2015р. /а.с.37/.

Наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 21.09.2015р. №655 о/с, в який внесено зміни наказом від 20.10.2015р. №729 о/с /а.с.32/, ОСОБА_1 призначено на посаду доцента кафедри практичної психології факультету психології за контрактом на період з 01.09.2015р. по 31.12.2015р.

Таким чином, рішення щодо призначення ОСОБА_1 на посаду доцента кафедри практичної психології факультету психології на період з 01.09.2015р. по 31.12.2015р. прийнято у відповідності до ст.55 ч.12 Закону України «Про вищу освіту» та п.1.8 Положення про порядок заміщення посад науково-педагогічних працівників Львівського державного університету внутрішніх справ.

Відповідно до п.3.2.1 контракту №203 з науково педагогічним працівником Львівського державного університету внутрішніх справ від 16.09.2015р. /а.с.148-149/, науково-педагогічний працівник зобовязаний завершити виконання статті на тему ролі емоції і стресу у життєдіяльності особистості.

Відповідно до п.п. 5.6, 6.2, 6.2.6, 6.2.7 даного контракту, університет зобовязаний звільнити науково-педагогічного працівника після закінчення терміну дії цього контракту. Підставою для розірвання контракту є закінчення його дії. Після закінчення терміну дії контракту він може бути, за згодою сторін, продовжений на аналогічний термін та на аналогічних умовах або укладений на новий термін на нових умовах. Контракт не може „трансформуватися в договір на невизначений термін відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України, коли жодна із сторін не поставила питання про його припинення.

Також встановлено, що ОСОБА_1 29.12.2015р. зверталася до відповідача з заявою про продовження з нею контракту з 01.01.2016р. та подала на кафедру письмовий звіт про проведену роботу, однак відповідач відмовився від продовження трудового договору /а.с.93, 94/.

Наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 30.12.2015р. №924 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади доцента кафедри практичної психології факультету психології за закінченням строку дії контракту на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України з 31.12.2015р. /а.с.13/.

З пояснень представника відповідача та листа Львівського державного університету внутрішніх справ від 04.02.2016р. /а.с.42/ вбачається, що розподіл навчального навантаження між науково-педагогічними працівниками факультету №7 було здійснено на початку 2015-2016 навчального року і години викладання предмету „психологія стресу було розраховано лише на перший семестр, чому у відповідача не було потреби продовжувати строковий трудовий договір з позивачкою, а також проводити в другій половині поточного навчального року конкурс на заміщення вакантної посадидоцента кафедри практичної психології факультету психології. Такий конкурс було проведено у серпні 2016р. перед початком нового навчального року, в якому ОСОБА_1 не виявила бажання приймати участь.

За наведеного вище, суд вважає безпідставними покликання позивачки та її представника на те, що контракт з ОСОБА_1 мав бути укладений не на термін з 21.09.2015р. по 31.12.2015р., а на термін з 21.09.2015р. до конкурсного заміщення посадидоцента кафедри практичної психології факультету психології та приходить до висновку про безпідставність вимог про визнання недійсною умови контракту щодо терміну його дії з 21.09.2015р. по 31.12.2015р.

Встановлено, що контракти між позивачкою і відповідачем, в тому числі і останній контракт були укладені за згодою сторін.

П.2 ч.1 ст.36КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у звязку із закінченням його строку.

Припинення трудового договору не вимагає заяви або якогось виявлення працівника. Свою волю він уже виявив, коли писав заяву на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобовязаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п.2 ч.1 ст.36КЗпП України. Продовження трудових відносин після спливу строку контракту може бути лише за взаємним бажанням учасників трудового договору.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про те, що при звільненні позивачки відповідачем були порушені норми законодавства у сфері освіти стосовно звільнення науково-педагогічного працівника.

При цьому слід зазначити, що право продовжувати контракт з науково-педагогічним прцівником є виключною компетенцією керівника вищого навчального закладу і ніхто не вправі втручатися до цих повноважень.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 була звільнена з роботи відповідно до вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 21, 23, 36 КЗпП України, Законом України «Про вищу освіту»,суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського державного університету внутрішніх справ, третя особа ректор Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_2 про визнання недійсною умови контракту, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя: