Ухвала

іменем україни

05 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

ІваненкоЮ.Г., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору поруки припиненим; за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про зміну умов кредитного договору за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 17 квітня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 31 600 доларів США. На забезпечення виконання умов цього договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_4 договір поруки. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 281 546 грн. 37 коп., яку позичальник та його поручитель, незважаючи на вимоги, не погасили.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів зазначену кредитну заборгованість.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати договір поруки, укладений 17 квітня 2008 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк», припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому посилаючись на порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів», допущені при укладенні договору кредиту від 17 квітня 2008 року, просив змінити п. 1.1. кредитного договору та зазначити, що йому було видано кредит у розмірі 159 580 грн. зі сплатою 11,9 % річних до 16 квітня 2023 року; визнати п. п. 1.3, 3.2 кредитного договору та п. 1 договору поруки в частині сплати 11,9 % річних недійсними; визнати вимогу банку від 24 вересня 2014 року про зміну умов кредитного договору недійсною.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залишення позовної заяви ПАТ «Альфа-Банк» без розгляду відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу районного суду відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Розглядаючи питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що ухвала суду першої інстанції про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки це не передбачено ст. 293 ЦПК України.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 (справа про апеляційне оскарження ухвал суду), Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушення права на судовий захист, яке згідно із ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Розглядаючи положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010 (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) судове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у випадках, коли закон не містить прямої заборони на таке оскарження.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення заяви без розгляду.

Системний підхід до розуміння змісту п. 15 ч. 1 ст. 293 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали як про задоволення клопотання про залишення позову без розгляду, так і ухвали, якими відмовлено в задоволенні цього клопотання.

Отже, законом не передбачено прямої заборони на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

За таких обставин, у силу п. 2 ст. 342 ЦПК України ухвала апеляційного суду не може вважатися законною та підлягає скасуванню, а справа − направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення процесуального питання у відповідності до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

Ю.Г.Іваненко

І.М.Фаловська