АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/ 2466/16 Головуючий 1 інст. - Якименко Л.О.
Справа № 619/5146/13-ц
Категорія : сімейні Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоша В.В.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що з 17 серпня 1996 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 08 липня 2011 року. Мають двох дітей. У 1999 році ними придбано житловий будинок АДРЕСА_1 який в подальшому був реконструйований без проектної документації та дозволів: прибудовано житлову кімнату, кухню та інші нежитлові приміщення, проведене газопостачання, встановлене опалення та зроблені інші покращення. Через постійні сімейні конфлікти у березні 2011 року вона разом із дітьми вимушено покинула вищевказаний будинок, наразі відповідач до нього їх не пускає, правовстановлюючі та технічні документи на майно не видає.

Тому, ОСОБА_1 просила суд поділити житловий будинок АДРЕСА_1 поділити вказаний будинок в натурі; при його поділі врахувати самочинно добудовані до нього приміщення, а у разі неможливості їх врахування провести поділ матеріалів та конструктивних елементів, що використані у будівництві; а також, просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 січня 2016 року позовні вимоги задоволено. Проведено перерозподіл часток житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими в АДРЕСА_1 Визнано за ОСОБА_1 право власності на 44/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими в АДРЕСА_1 Визнано за ОСОБА_2 право власності на 56/100 частин спірного житлового будинку з надвірними будівлями. Виділено ОСОБА_1 на належну їй 44/100 частину по основній частині будинку літ. «А-1», прибудови літ. «А-1-1», тамбуру літ. «а» приміщення: житлову кімнату 1-2 площею 13,9 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 9,3 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 8,6 кв.м., санвузол 1-1 площею 3,9 кв.м., частину приміщення коридору 1-7 площею 4,5 кв.м., загальною площею 59,1 кв.м. вартістю 85 862 грн., по надвірним будівлям: альтанку літ. «Б» вартістю 8 644 грн., яму для обладнання літ. «Д» вартістю 978 грн., колонку вартістю 11 419 грн., огорожу №3 вартістю 4 285 грн., хвіртку №4 вартістю 1 327 грн., огорожу №5 вартістю 2 043 грн., разом по надвірним будівлям вартістю 28 696 грн., а всього на загальну суму 114 558 грн., що на 14 898 грн. 50 коп. менше, ніж покладено. Виділено ОСОБА_2 на належну йому 56/100 частину по основній частині будинку літ. «А-1», прибудови літ. «А-1-1», тамбуру літ. «а» приміщення: житлову кімнату 1-6 площею 15,8 кв.м., частину приміщення коридору 1-7 площею 5,1 кв.м., кухню 1-8 площею 17,7 кв.м., загальною площею 37,6 кв.м. вартістю 10 400 грн., по надвірним будівлям: тамбур літ. «а-1» вартістю 12 334 грн., погріб літ. «а-2» вартістю 10 662 грн., вигрібну яму літ. «В» вартістю 5 170 грн., вбиральню літ. «Г» вартістю 7 880 грн., хвіртку №1 вартістю 1 077 грн., ворота №2 вартістю 3 228 грн., разом по надвірним будівлям вартістю 40 351 грн., а всього на загальну суму 144 355 грн., що на 14 898 грн. 50 коп. більше, ніж покладено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 14 898 грн. 50 коп. Визначено порядок користування земельною ділянкою по ІІ варіанту висновку судово-технічної експертизи від 21 липня 2015 року, виділивши в користування ОСОБА_1 на ? частину земельної ділянки площею 570 кв.м. в тому числі земельну ділянку площею 564,5 кв.м., ? частину площі земельної ділянки загального користування - 5,5 кв.м. Визначено порядок користування земельною ділянкою по ІІ варіанту висновку судово-технічної експертизи від 21 липня 2015 року, виділивши в користування ОСОБА_2 на ? частину земельну ділянку площею 570 кв.м., ? частину площі земельної ділянки загального користування - 30 кв.м. Земельну ділянку площею 11 кв.м. залишено в спільному користуванні співвласників. Зобов'язано ОСОБА_1 закласти дверний проріз між приміщеннями 1-2 і 1-5; звести перегородку у приміщенні 1-7, організувавши в частині приміщення площею 4,5 кв.м., що входить у склад приміщень прибудови літ. «а», приміщення туалету, у приміщенні 1-1 приміщення ванної; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-3 і 1-4, встановити дверний блок в приміщенні 1-3 влаштувати приміщення кухні; влаштувати дверний проріз в зовнішній стіні приміщення 1-4, в приміщенні 1-4 влаштувати приміщення тамбуру; організувати самостійні системи опалювання, водопостачання, електропостачання, газопостачання і водовідведення. Зобов'язано ОСОБА_2 привести висоту житлової кімнати 1-6 до нормативної - 2,5 м.; в приміщенні 1-8 звести перегородки, організувавши в частині приміщенні площею 3, 8 кв.м. приміщення санвузлу; в частині приміщення площею 12,9 кв.м. - приміщення кухні; влаштувати дверний проріз та встановити дверний блок між приміщеннями 1-7 і 1-8; організувати самостійні системи опалювання, водопостачання, електропостачання, газопостачання і водовідведення.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування заочного рішення суду першої інстанції з призначенням справи до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 17 серпня 1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 08 липня 2011 року (а.с.10 т.1).

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12 т.1).

17 вересня 1999 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 придбав житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.69 т.1).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Сторонами не заперечується, що придбаний сторонами житловий будинок АДРЕСА_1 був реконструйований без проектної документації та дозволів: прибудовано житлову кімнату, кухню та інші нежитлові приміщення, проведене газопостачання, встановлене опалення та зроблені інші покращення.

Згідно технічного висновку, наданого КП «Архітектурне бюро Дергачівського району» про технічний стан та несучі здібності будівельних конструкцій та можливості експлуатації прибудови до житлового будинку літ. «А-1-1» та тамбура літ. «а-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що стан несучих та огороджувальних конструкцій характеризується як нормальний (стан І категорії). Дефектів і пошкоджень в несучих та огороджувальних конструкціях будівель, котрі досліджувалися, що засвідчує про зниження їхньої несучої здібності, не виявлено. Матеріали, котрі були використані і розмір конструктивних елементів мають достатню міцність і відповідають вимогам будівельних норм з несучої здібності.

Частиною 1 статті 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною другою цієї статті встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» самочинним є будівництво (нове будівництво, реконструкція зі зміною площі та зайняттям земельної ділянки, прибудова, надбудова) об'єкта нерухомості, здійснене без документів, які надають право виконувати будівельні роботи.

Не прийняття будинку в експлуатацію та не оформлення на нього права власності в установленому порядку не перешкоджає проведенню поділу незакінченого будівництвом будинку з врахуванням ступеню його готовності на час припинення шлюбних правовідносин, встановленню можливості визначення окремих частин, що підлягають виділу, і наявності технічної можливості довести до кінця будівництво зазначеними особами, з врахуванням роз'яснень, викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року « Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» за змінами від 25 травня 1998 року.

При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п'ята статті 71 СК України).

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України.

Норми ст.370 ЦК України регулюють право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності в порядку, встановленому ст.364 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 липня 2015 року, проведеною під час розгляду справи, встановлено, що нерухоме майно, розташоване в АДРЕСА_1 має в своєму складі об'єкти завершеного будівництва та об'єкти незавершеного будівництва (прибудову літ. «А1-1» і тамбур літ. «а1»). Ступінь готовності об'єктів незавершеного будівництва складає: прибудова літ. «А1-1» - 88%, тамбур літ. «а1» - 87%. Об'ємно-планувальне рішення та розташування в межах присадибної ділянки об'єктів самочинного будівництва прибудови літ. «А1-1» і тамбур літ. «а1» відповідає основним вимогам державних будівельних норм та правил. Вказані будівлі можуть бути ідентифіковані як в основному придатні до експлуатації, при цьому необхідно проведення необхідних заходів щодо приведення висоти житлового приміщення до нормативної - 2,5 м. Технічна можливість надати варіанти розподілу в натурі між сторонами в рівних частках житлового будинку та самочинно добудованих до нього приміщень, господарських будівель (споруд), розташованих в АДРЕСА_1 - відсутня. Ступінь готовності та технічний стан об'єктів самочинного будівництва, дозволяє надати суду три технічно можливих варіанти поділу в натурі між сторонами житлового будинку та самочинно добудованих до нього приміщень, господарських будівель (споруд), розташованих за вищевказаною адресою із відступом від ідеальних часток ? і ?. Визначення розміру грошової компенсації в ринкових цінах власнику, частка якого менше за ?, в даному висновку не уявляється можливим з причин вказаних в дослідженні. В дослідженні наведені переобладнання, які необхідно зробити для здійснення запропонованих І, ІІ та ІІІ варіантів розподілу житлового будинку та самочинно добудованих до нього приміщень, господарських будівель. Так як об'єкт дослідження ідентифікується як в цілому придатний до експлуатації, варіанти поділу в натурі між сторонами в рівних частках будівельних матеріалів і конструктивних елементів об'єкта самочинного будівництва, розташованого за адресою в АДРЕСА_1 в даному висновку не надаються. На розгляд суду запропоновано три варіанти порядку користування присадибною земельною ділянкою за вказаною адресою до І, ІІ та ІІІ варіантів розподілу житлового будинку та самочинно добудованих до нього приміщень у відповідності із ідеальними частками у праві власності на житловий будинок (по ? частини за кожним) з максимальною ізольованістю один від одного (а.с.5-73 т.2).

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Позивач просить провести поділ домоволодіння саме за ІІ варіантом, який передбачає І співвласнику, а саме позивачу ОСОБА_1 виділити по основній частині будинку літ. «А-1», прибудови літ. «А-1-1», тамбуру літ. «а» приміщення: житлову кімнату 1-2 площею 13,9 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 9,3 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 8,6 кв.м., санвузол 1-1 площею 3,9 кв.м., частину приміщення коридору 1-7 площею 4,5 кв.м., загальною площею 59,1 кв.м. вартістю 85 862 грн., по надвірним будівлям: альтанку літ. «Б» вартістю 8 644 грн., яму для обладнання літ. «Д» вартістю 978 грн., колонку № вартістю 11 419 грн., огорожу №3 вартістю 4 285 грн., хвіртку №4 вартістю 1 327 грн., огорожу №5 вартістю 2 043 грн., разом по надвірним будівлям вартістю 28 696 грн., а всього на загальну суму 11 4558 грн., що на 14 898 грн. 50 коп. менше, ніж покладено, ІІ співвласнику ОСОБА_2 виділити по основній частині будинку літ. «А-1», прибудови літ. «А-1-1», тамбуру літ. «а» приміщення: житлову кімнату 1-6 площею 15,8 кв.м., частину приміщення коридору 1-7 площею 5,1 кв.м., кухню 1-8 площею 17,7 кв.м., загальною площею 37,6 кв.м. вартістю 10 400 грн., по надвірним будівлям: тамбур літ. «а-1» вартістю 12 334 грн., погріб літ. «а-2» вартістю 10 662 грн., вигрібну яму літ. «В» вартістю 5 170 грн., вбиральню літ. «Г» вартістю 7 880 грн., хвіртку №1 вартістю 1 077 грн., ворота №2 вартістю 3 228 грн., разом по надвірним будівлям вартістю 40351 грн., а всього на загальну суму 144 355 грн., що на 14 898 грн. 50 коп. більше, ніж покладено, та земельної ділянки за ІІ варіантом, який пропонує виділити в користування І співвласника ОСОБА_1 виділити земельну ділянку площею 570 кв.м., як і припадає на 1/2 частку, в тому числі: 1/2 ч. площі земельної ділянки загального користування - 5,5 кв.м., земельну ділянку площею 564,5 кв.м.; в користування ІІ співвласника виділити земельну ділянку площею 570 кв.м., як і припадає на 1/2 частку, в тому числі: 1/2 ч. площі земельної ділянки загального користування - 30 кв.м., земельну ділянку площею 540 кв.м. Вищевказаний варіант її влаштовує, так як є більш прийнятним для неї та дітей.

При вирішенні спорів щодо поділу спільного сумісного майна подружжя слід виходити із змісту позовних вимог. У разі пред'явлення вимоги про поділ майна подружжя в натурі, наслідком вирішення такого позову не може бути вирішення питання про право власності сторін на ідеальні частки у спільному сумісному майні, набутому під час шлюбу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-130-цс13 від 04.12.2013 року, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Таким чином, суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про перерозподіл спірного будинку з урахуванням реконструкції у такий спосіб.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.309, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 січні 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

В.В. Кокоша