Справа № 362/2459/16-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/4627/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 23 05.10.2016
05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Кулішенка Ю.М., Фінагєєва В.О.,
при секретарі: Волинець Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр «Берег»", Товариства з обмеженою відповідальністю "Альта Експерт" про зобов'язання виконати умови договору та стягнення коштів, -
17 травня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просив зобов'язати ТОВ "Фудмаркет" виконати умови договору про передачу майна в управління від 20.01.2016 року та передати йому майно визначене п.3.4.2, зобов'язати ТОВ "Фудмережа" виконати умови договору про передачу майна в управління від 20.01.2016 року та передати йому майно визначене п.3.5.2, зобов'язати ТОВ "Торгівельний центр «Берег» виконати умови договору про передачу майна в управління від 20.01.2016 року та передати йому майно визначене п.3.2.2, зобов'язати ТОВ "Альта Експерт" виконати умови договору про передачу майна в управління від 20.01.2016 року та передати йому майно визначене п.3.3.2 та стягнути солідарно з відповідачів суму штрафу у розмірі 140800,00 грн.
Ухвалою колегії суддів судової палати Апеляційного суду Київської області від 5 жовтня 2016 року ухвалу суду першої інстанції від 20 травня 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу. В задоволені зави про забезпечення позову відмовлено.
Під час розгляду зазначеного питання в суді апеляційної інстанції було встановлено ряд грубих порушень вимог ЦПК України зі сторони головуючого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбель М.М..
Позивач 17 травня 2016 року звернувся до суду з позовом про зобов'язання виконати умови договору про передачу майна в управління та стягнення коштів в розмірі 140800,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі відповідно до договору про передачу майна в управління від 20.01.2016 року укладеного між ними та позивачем, не передали майно визначене п.3.4.2, п.3.5.2, п.3.2.2, п.3.3.2 договору тим самим не виконали взяті на себе зобов'язання.
Так, в заяві підписаній ОСОБА_2 (без дати) про забезпечення позову, позивач просив з метою належного захисту своїх прав та законних інтересів на час розгляду справи накласти арешт на основні засоби - торгівельне обладнання, ціні папери та нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3, а також заборонити органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб'єктам державної реєстрації прав) здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо комплексу будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3, А також на цінні папери.
Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.
В порушення вимог ч.1 ст.151 ЦПК України суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_2 про забезпечення позу та постановив ухвалу від 20 травня 2016 року про задоволення заяви про забезпечення позову по заяві, яка не була зареєстрована в суді, що підтверджується заявою про забезпечення позову (а.с.39) на якій відсутній вхідний штам суду з датою та вхідним номером.
Згідно зі статтею 152 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не перевірив, чи належить майно на яке позивач просить накласти арешт відповідачам та не звернув уваги на те,що в матеріалах справи відсутні докази належності майна відповідачам.
Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Суд першої інстанції задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову в частині заборонити органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб'єктам державної реєстрації прав) здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо комплексу будівель та споруд та накладаючи арешт на цінні папери, порушив вимоги ч.3 ст.152 ЦПК України, щодо співмірності видів забезпечення позову із заявленими позивними вимогами позивача, оскільки заявником у позовній заяві заявлені вимоги щодо передачі майна, а суд заборонив органам державної реєстрації прав України здійснювати будь-які реєстраційні дії спірного нерухомого майна за АДРЕСА_3.
14 вересня 2011 року між ПАТ «Сбербанк» та ТОВ «Фудмаркет» був укладений договір про відкриття кредитної лінії №115Н/1129/КЛ із змінами та доповненнями, за умовами якого позичальнику було надано кредит у сумі 29186387,69 доларів США з кінцевим строком повернення 08.12.2015 року.
З метою забезпечення виконання зобов'язань були укладені відповідні договори застави/іпотеки з ТОВ «Фудмаркет», ТОВ «Фудмережа», ТОВ «Альта Експерт», ТОВ «Торгівельний центр «Берег» відповідно до яких товариства передали своє майно.
Встановлено, що майно, на яке судом першої інстанції було накладено арешт та заборонено органам державної реєстрації прав України здійснювати будь-які реєстраційні дії, знаходиться в заставі/іпотеці у особи, яка подала апеляційну скаргу - ПАТ «Сбербанк», відкриті виконавчі провадження за виконавчими документами для задоволення вимог банку в розмірі 13,5 млн. доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про зобов'язання виконати умови договору, передати майно та стягнути кошти, тобто з декількома позовними вимогами пов'язаних між собою, предметом договору є рухоме та нерухоме майно, основна частина нерухомого майна якого знаходиться в м. Бердянськ, Запорізька область.
Тобто вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3, яке територіально не відноситься до Васильківського району Київської області, суд першої інстанції грубо порушив ст. 114 ЦПК України.
Суддя Ковбель М.М. протягом тривалого часу працює суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області. Припустити, що він не знає, як правильно вирішувати цивільно-процесуальні питання неможливо.
Згідно ч.1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.
У відповідності до положень ст. 320 ЦПК України апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених ст. 211 цього ж Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Судова колегія вважає за необхідне про зазначені вище факти довести до Вищьої Ради юстиції України для належного реагування і прийняття відповідних заходів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.211,320 ЦПК України колегія суддів, -
Довести до відома Вищу Раду юстиції України про грубі порушення норм чинного процесуального законодавства України, допущені суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбель М.М..
Окрема ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.
Судді