АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення апеляційного суду Чернівецької області від 06 березня 2013 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 серпня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до суду про розстрочку виконання рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 06.03.2013 року у справі №22ц-239/2013, за яким Шевченківським районним судом м. Чернівці видано та пред'явлено до виконання виконавчий лист №2-22/2012р. від 22.03.2013 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 серпня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Надано розстрочку у виконанні рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 06.03.2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації від вартості житлового приміщення тривалістю 47 місяців з щомісячним погашенням заборгованості не менше як по 4000 грн.

В апеляційній скарзі на цю ухвалу ОСОБА_3 просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду. Зазначає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали порушив норми матеріального та процесуального права, упереджено допустив невідповідність висновків суду обставинам справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги такими, що суперечать обставинам справи.

справа № 22-ц/794/1275/16 р. Головуючий у І інстанції Семенко О.В.

категорія: 19 Доповідач Лисак І.Н.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як на виняткові обставини задля розстрочки виконання рішення суду, виконання якого шляхом сплати одноразового платежу унеможливлено відсутністю у боржника коштів, які судом першої інстанції визнані прийнятними, заявник посилалася на: сприяння нею у проведенні виконавчих дій з примусового стягнення коштів; середній щомісячний дохід розміром 4 000 грн.; значні витрати на комунальні послуги; відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення; без допомоги батька утримання неповнолітнього сина, який наділений природніми особливими здібностями, - з чим не може погодитися колегія суддів.

Так, суд першої інстанції при розгляді справи на приписи ст. 373 ЦПК України уваги не звернув, в порушення ст.213 ЦПК України висновки суду щодо віднесення зазначених заявником обставин до виключних не обґрунтував, що в силу п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали.

Вирішуючи питання щодо розстрочки виконання рішення по суті колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Конституцією України (ч.5 ст.124) закріплено те, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд, а правильне застосування судами процесуального законодавства, пов'язаного з виконанням судових рішень, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

На підставі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Крім того, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з 11.09.1997 року в силу ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, наголошено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Отже, порушене право особи має бути поновлено негайно після встановлення такого порушення усіма можливими законними способами компетентним національним судом задля вирішення спору упродовж розумного строку.

Таким чином, заявником не надано доказів на підтвердження обставин, які мають характер особливих або виняткових та які можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду відповідно до приписів ст. 373 ЦПК України, а обставини, наведені ОСОБА_1, не мають характеру особливих або виняткових або таких, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення чи наявність яких робить його виконання неможливим, та, крім того, порушують право стягувача на завершальну стадію справедливого суду шляхом отримання належних за судовим рішенням коштів.

На підставі вищевикладеного, керуюсь ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 серпня 2016 року скасувати та постановити нову.

У задоволені заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення апеляційного суду Чернівецької області від 06 березня 2013 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: