АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Хоменко О.Л.
№ 22-ц/796/9245/2016 Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Кононець Станіслава Петровича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договорому розмірі 28560 грн. 51 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг України» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вказував, що відхилення розрахунку заборгованості в якості доказу є необґрунтованим оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази з боку відповідача про спростування розміру заборгованості чи погашення заборгованості повністю або частково, відповідачем не надано свого розрахунку на спростування вимог позивача.

Посилався на те, що в матеріалах справи наявні усі докази переходу до ТОВ «ОТП Факторинг України» права вимоги за кредитним договором.

Зазначав, що

невиконанням позичальником умов кредитного договору дає право кредитору достроково вимагати виконання відповідачем боргових зобов'язань за кредитом.

В судовому засіданні представник ТОВ «ОТП Факторинг України» доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «ОТП Факторинг України» не було надано до суду належного розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором та не доведено наявності права вимоги.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Положення ст.626 ЦК України вказують на те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Умовами ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

За загальним правилом, закріпленим в ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 22758 грн. строком на 36 місяців, з 01 червня 2013 року по 01 червня 2016 року, під 32,99% річних.

Графік платежів є додатком № 1 та невід'ємною частиною даного договору, та розраховується з урахуванням суми та строку кредиту, процентної ставки за користування кредитом, розміру щомісячної комісії та пільгового періоду (п.1.4.6 кредитного договору).

Згідно з п.1.4.2 кредитного договору сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірах зазначених в графіку платежу.

Відповідно до п. 1.5.1 договору за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня наступного за датою платежу, визначеної графіком позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення 25 грн.

У разі виникнення простроченої заборгованості на весь період такої заборгованості, на весь період такої заборгованості, до моменту її повного погашення, позичальнику встановлюється процентна ставка, яка дорівнює процентній ставці на суму основного боргу згідно п. 1.1. (п. 1.5.3 кредитного договору).

Відповідно до п.1.5.4 в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого із щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Підстави виникнення права на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого, ще не настав регулюється чинним законодавством України (п.1.5.4 кредитного договору).

ПАТ «ОТП Банк» свої зобов'язання виконало та надало відповідачу грошові кошти згідно договору.

Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість.

Відповідно до п. 3.6 кредитного договору банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі.

24 березня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» укладено договір факторингу № 24/03/2014.

Відповідно до п.1.1 договору факторингу № 24/03/2014 від 24 березня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеним між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.

Фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за договором (п. 1.3 договору факторингу).

25 березня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг України» направило на адресу ОСОБА_2 повідомлення про поступку права вимоги, що відбулася, з вимогою погасити заборгованість по договору.

Факт направлення вимоги підтверджується описом вкладення в цінний лист на якому міститься відмітка Укрпошти (а.с. 12).

Згідно витягу з додатку 1 до договору факторингу загальна сума боргу ОСОБА_2 за кредитним договором становить 22758 грн. та 5802,51 грн. сума процентів нарахованих на суму заборгованості за кредитним договором, що в сумі становить 28560,51 грн.

Ураховуючи наведене, слід дійти висновку, що позивачем виконано умови п. 1.5.4 кредитного договору, щодо направлення вимоги, у зв'язку з чим виникло право дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, враховуючи те, що позичальник порушив умови кредитного договору.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 09 липня 2002 року у справі №1-2/2002 положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

А тому, посилання відповідача на порушення позивачем ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивач з письмовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором до позичальника звернувся 25.03.2014 року є необґрунтованими, оскільки звернення з даним позовом до суду є безумовним правом позивача на судовий захист.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо помилковості висновку суду першої інстанції, про те, що позивачем не доведено розміру заборгованості за кредитним договором, з огляду на наступне.

Згідно розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути суму боргу у розмірі 28 560,51 грн., яку було викуплено у ПАТ «ОТП Банк», згідно з витягу з додатку 1 до договору факторингу.

Відповідачем, відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, свого розрахунку не надано та ненадано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання зобов'язання, а саме погашення кредиту та відсотків, відповідно до умов Кредитного договору.

Тобто, розмір існуючої заборгованості відповідачем не спростовано, а згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки жодних доказів виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань в повному обсязі за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ніким не спростований, колегія судів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором становить у сумі 22758 грн. та сума процентів нарахованих на суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 5802,51 грн., що в разом становить 28560,51 грн.

Доводи відповідача про те, що у ТОВ «ОТП Факторинг України» відсутня ліцензія на здійснення валютних операції колегія суддів не приймає до уваги, оскільки договір між банком та позичальником укладався в національній, а не в іноземній валюті, та позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 28560,51 грн.

Крім того, згідно додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 241 ФК надання факторингу є видом фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволі відповідно до законодавства.

Посилання ОСОБА_2 на те, що договір факторингу був укладений неповноважною особою спростовуються матеріалами справи, зокрема, згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців керівником є Чектерки ІмреЛайош, а підписантом (заступником директора) є Бороденко О.А., який і підписував договір від імені ТОВ «ОТП Факторинг України».

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно з частинами 1, 5 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» судовий збір в розмірі 285,23 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Кононець СтаніславаПетровича задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовтовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредитузадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 28560 грн. 51 коп. та судовий збір в розмірі 285 грн. 23 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: