Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/305/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2016 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря Біди В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, про встановлення факту належності майна спадкодавцю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про:

- встановлення факту належності майна в ? частці: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 44,00 кв.м., 1973 року забудови; літньої кухні літ. Б 1982 року забудови; сараю літ. В 1982 року забудови; навісу Г 1982 року забудови; підвалу літ. Дпд 1982 року забудови; сараю Е 1982 року забудови, сараю Ж 1979 року забудови; сараю М 1979 року забудови; сараю Н 1979 року забудови, гаражу літ. Л 1979 року забудови; огорожі № 1.2.3.4.6.7. та споруд № 5.1.11 та в цілому: навісу З 1991 року забудови, сараю К 1991 року забудови, вбиральні У 1991 року забудови, за адресою: будинок № 9 вулиця Жовтнева в селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області спадкодавцю ОСОБА_3;

- визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частку житлового будинку літ. А-1 загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 44,00 кв.м., 1973 року забудови; літньої кухні літ. Б 1982 року забудови; сараю літ. В 1982 року забудови; навісу Г 1982 року забудови; підвалу літ. Дпд 1982 року забудови; сараю Е 1982 року забудови, сараю Ж 1979 року забудови; сараю М 1979 року забудови; сараю Н 1979 року забудови, гаражу літ. Л 1979 року забудови; огорожі № 1.2.3.4.6.7. та споруд № 5.1.11 та в цілому: навісу З 1991 року забудови, сараю К 1991 року забудови, вбиральні У 1991 року забудови, за адресою: будинок № 9 вулиця Жовтнева в селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті 28.12.2012 ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 28.12.2012 померла його матір ОСОБА_3, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої також увійшла ? частка житлового будинку по вулиці Жовтневій, 9, у селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області.

Єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1, інші спадкоємці відсутні. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

21 жовтня 2014 року позивач звернувся з заявою до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3, яка померла 28 грудня 2012 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці Жовтневій, 9, у селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, з посиланням на те, що подані правовстановлюючі документи на житловий будинок не відповідають вимогам законодавства.

На даний час спадкоємець бажає оформити зазначене вище спадкове майно, однак не може цього зробити в нотаріальному порядку, про що є відповідна нотаріальна відмова, що і змусило позивача звернутися з вказаним позовом до суду.

Ухвалою суду від 21.07.2016 до участі у даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2.

У судових засіданнях представники позивача позовні вимоги підтримували і просили їх задовольнити; у судове засідання 09.11.2016 позивач та його представник не з'явились, представником позивача надано заяву про підтримання позову, в якій представник позивача просив суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача у судові засідання не з'явився, але відповідачем подано заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 у судовому засіданні 24.10.2016 заперечував проти позову; у судове засідання 09.11.2016 не зявився, подав до суду заяву, в якій проти позову не заперечував, просив суд розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого.

Позивач є сином ОСОБА_3 (а.с. 15).

28 грудня 2012 року ОСОБА_3 померла у віці 63 років у с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 14 на звороті).

21.10.2014 державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 28 грудня 2012 року матері ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Жовтневій, 9 у селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, у звязку з тим, що подані правовстановлюючі документи на житловий будинок не відповідають вимогам законодавства (а.с.4).

Разом з тим, не зважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України позивач, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини і прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 за законом (а.с.86).

ОСОБА_3 за життя набула право власності на ? частку житлового будинку № 9 по вулиці Жовтневій у селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області. Дані обставини підтверджується рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23.08.1985 у справі № 2-213/1985г. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розділ спільного майна та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розділ майна та визнання права власності на ? частину житлового будинку, яким за ОСОБА_3 визнано право власності на ? частини житлового будинку, розташованого у селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 5), випискою із погосподарської книги про те, що вказаний будинок належав спадкодавцеві (а.с. 82), технічними паспортами на будинок, виготовленими станом на 30.10.1998 та 30.09.2014 (а.с.6-9, 11-13).

При вирішенні даного спору суд розмежовує час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За таких обставин надані позивачем докази в цій частині суд вважає належними, допустимими та такими що є підставою для встановлення факту належності на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3 ? частки вказаного вище житлового будинку.

Рішенням виконавчого комітету Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 234 від 17.02.2014 Про впорядкування адреси присвоєно порядковий номер 9 житловому будинку в селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області по вул. Жовтнева, який належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно технічного паспорту.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, в силу ст. 1218 ЦК України, позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останньої. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на ? частку житловогобудинку.

Враховуючи те, що позивач на даний час не може у встановленому законом нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на наведене вище нерухоме майно, його права та інтереси підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності у відповідній частці на спірний житловий будинок.

Отже, за викладених обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, про встановлення факту належності майна спадкодавцю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт належності майна в ? частці: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 44,00 кв.м., 1973 року забудови; літньої кухні літ. Б 1982 року забудови; сараю літ. В 1982 року забудови; навісу Г 1982 року забудови; підвалу літ. Дпд 1982 року забудови; сараю Е 1982 року забудови, сараю Ж 1979 року забудови; сараю М 1979 року забудови; сараю Н 1979 року забудови, гаражу літ. Л 1979 року забудови; огорожі № 1.2.3.4.6.7. та споруд № 5.1.11 та в цілому: навісу З 1991 року забудови, сараю К 1991 року забудови, вбиральні У 1991 року забудови, за адресою: будинок № 9 вулиця Жовтнева в селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, спадкодавцю ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частку житлового будинку літ. А-1 загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 44,00 кв.м., 1973 року забудови; літньої кухні літ. Б 1982 року забудови; сараю літ. В 1982 року забудови; навісу Г 1982 року забудови; підвалу літ. Дпд 1982 року забудови; сараю Е 1982 року забудови, сараю Ж 1979 року забудови; сараю М 1979 року забудови; сараю Н 1979 року забудови, гаражу літ. Л 1979 року забудови; огорожі № 1.2.3.4.6.7. та споруд № 5.1.11 та в цілому: навісу З 1991 року забудови, сараю К 1991 року забудови, вбиральні У 1991 року забудови, за адресою: будинок № 9 вулиця Жовтнева в селі Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті 28.12.2012 ОСОБА_3.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5

09.11.16