Справа № 745/418/15-ц Провадження № 22-ц/795/44/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Стельмах А. П. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, представника відповідачів адвоката ОСОБА_7, третіх осіб ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення від спадкування,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_9, приватний нотаріус Сосницького районного нотаріального округу ОСОБА_14, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2015 року, яким в задоволенні її позову до ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення від спадкування було відмовлено, та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та безпідставним, оскільки судом першої інстанції були неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про відсутність правових підстав для усунення відповідачів від права на спадкування, хоча нею надані належні докази того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, а відповідачі її не надавали. Суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві полягає не тільки в умисних діях, спрямованих на ухилення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві, а й у бездіяльності осіб, які усвідомлювали свій обовязок, мали можливість його виконувати, але не вчиняли необхідних дій. Також суд не надав будь-якої юридичної оцінки та проігнорував позиції інших близьких родичів спадкодавця третіх осіб по справі, які в повному обсязі підтримують позовні вимоги.

Крім того, ОСОБА_5 зазначає, що у ході судового розгляду судом першої інстанції було задоволено клопотання представника відповідачів про їх допит в якості свідків. Проте, в порушення вимог ст. 184 ЦПК України, відповідачі у цій якості з невідомих причин судом не допитувалися.

Також, на думку ОСОБА_5, суд не врахував, що відповідач ОСОБА_11 будучи матеріально забезпеченим (маючи на праві власності три земельні ділянки) як рідний брат спадкодавця, що перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, мав можливість надавати останньому матеріальну допомогу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, представника відповідачів адвоката ОСОБА_7, третіх осіб ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_15 помер 14.06.2013 року в смт. Сосниця, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 7).

З копії спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_15 звернулися: ОСОБА_5, ОСОБА_16, ОСОБА_11 та ОСОБА_17 (т.1 а.с.37, 39, 40, 44). ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_5 (т.1 а.с.38, 41, 42, 43).

За інформаційною довідкою КЛПЗ „Сосницька ЦРЛ №512 від 19.05.2014 року вбачається, що ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід 3-ї групи загального захворювання, з 2007 року до дня смерті систематично лікувався в Сосницькій ЦРЛ та Чернігівському обласному кардіологічному диспансері. Останньго разу ОСОБА_15 перебував на лікуванні в Сосницькій ЦРЛ з 24.05.2013 року по 14.06.2013 року в неврологічному відділенні та відділенні АРІТ. Також в довідці зазначено, що з огляду на важкість хвороби, часті періоди декомпенсації, хворий періодично перебував у безпорадному стані, та потребував стороннього нагляду, з пояснень завідуючого неврологічним відділенням ОСОБА_18 за станом хворого опікувалася його сестра ОСОБА_5 та брат ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 8).

Згідно листа головного лікаря КЛПЗ „Сосницька ЦРЛ №01-07/249 від 22.07.2014 року, та повідомлення на адвокатський запит, під час стаціонарного лікування ОСОБА_15 у 2013 році його навідувала сестра ОСОБА_5: приносила усі необхідні ліки, харчові продукти. Відомостей про те, чи були придбані ліки та продукти за кошти хворого або його родичів немає. (т. 1 а.с. 9, 11).

З копії пенсійної справи ОСОБА_15 вбачається, що життя він перебував на обліку в Пенсійному фонді Сосницького району та отримував пенсію по інвалідності з 11.05.2007 року (часу встановлення інвалідності) (т. 1 а.с. 179-242).

Згідно з повідомленням Управління соціального захисту населення Сосницької райдержадміністрації, ОСОБА_15 в 2013 році на обліку в ЄДАРП не перебував, пільгами не користувався та компенсацію за соціальні послуги не отримував (т.1,а.с.163).

З повідомлення КП „Зодчий БТІ Сосницької районної ради №75 від 28.08.2015 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року на імя ОСОБА_15 зареєстровано житловий будинок із надвірними будівлями по пров. М. Полторацького №18, смт. Сосниця та житловий будинок із надвірними будівлями по 3-му пров. Довженка №1-а, смт. Сосниця (т. 2 а.с. 19).

Згідно довідок УПФУ в Сосницькому районі №№395, 396 від 11.08.2015 року, ОСОБА_11 отримує пенсію за віком в розмірі 1089,96 грн., а ОСОБА_10 отримує пенсію за віком в розмірі 1310,88 грн. (т.1 а.с.170, 171).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для усунення відповідачів від права на спадкування, оскільки під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_15 до інсульту в 2013 році вів активний спосіб життя, займався сільським господарством. Також суд зазначив, що потреба сторонньої допомоги під час його перебування в лікарні через хвороби не може бути віднесена до безпорадного стану, оскільки вона мала короткочасний характер - на період лікування, коли йому надавалася медична допомога. Крім того, ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві також не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду даної справи: відсутні докази того, що спадкодавець ОСОБА_15 потребував такої допомоги, та звертався за допомогою до відповідачів.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд враховуючи наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обовязку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає зясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Позивачем не доведено факт перебування ОСОБА_15 в безпорадному стані, оскільки наявність хвороб на час смерті, їх тривалий характер, давність набуття не свідчать про безпорадний стан за життя чи на час смерті.

Як встановлено судом першої інстанції з показів свідків, ОСОБА_15 до інсульту в 2013 році вів активний спосіб життя, займався сільським господарством з допомогою сільськогосподарської техніки (трактора та комбайна), виконував роботи з оранки землі для інших громадян.

Потреба сторонньої допомоги під час перебування ОСОБА_15 в лікарні через хворобу не може бути віднесена до безпорадного стану, оскільки вона мала короткочасний характер - на період лікування, коли йому надавалася медична допомога.

Позивачем не надано доказів того, що спадкодавець потребував допомоги від спадкоємців (відповідачів) за умови отримання її від інших осіб.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовно того, що спадкоємці мали матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу спадкодавцеві. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі отримують пенсію за віком в невеликому розмірі: ОСОБА_11 - 1089,96 грн., а ОСОБА_10 - 1310,88 грн. Наявність у власності відповідача ОСОБА_11 трьох земельних ділянок не свідчить про його матеріальну забезпеченість.

Таким чином, оскільки наявність сукупності обставин: ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цих осіб позивачем належними та допустимими доказами не доведена, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції вимог ст. 184 ЦПК України: те, що відповідачів не було допитано в якості свідків, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильний висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, відсутні підстави для її задоволення. Тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: