Справа №202/5624/16-ц
Провадження №2/0202/2772/2016
08 вересня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретарі - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, визнання права власності, -
Позивач звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії. Уточнив позовні вимоги та просив визнати право власності в цілому на квартиру, що складається з двох житлових кімнат житловою площею 27,3 кв. м., загальною площею 44,4 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 20 січня 2010 року помер його батько ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1).
Відповідно до норм законодавства, позивач як єдиний спадкоємець після смерті батька, звернувся до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 для оформлення права на спадщину. Відповідач вчасно звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини.
Спадщина складалась з двохкімнатної квартири, в якій позивач мешкав з батьком.
01 травня 2016 року, позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину, але нотаріус з невідомих причин визнала за ОСОБА_5 право на спадщину лише на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
Оскільки про наявність інших спадкоємців мого батька позивачу не було відомо, позивач намагався дізнатись кому було передано право на спадщину на іншу частину квартири у нотаріуса, на що йому повідомили, що ця інформація є закритою.
05 травня 2016 року ОСОБА_1 уклав усну угоду із гр. ОСОБА_2 про виконання робіт з оформлення та реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2.
Для виконання зазначеного відповідач мав ознайомитись з матеріалами спадкової справи № 02/2010, що знаходилась у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4.
На виконання угоди позивач зі своєї сторони передав гр. ОСОБА_2 оригінали документів, а саме: Свідоцтво про право на спадщину на ? частину квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 від 01 травня 2016 року, Технічний паспорт на зазначену квартиру, а також копії документів, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду.
Однак, з часу передачі документів відповідач жодного разу не виходив на зв'язок, уникає зустрічі з позивачем і відмовляється віддати оригінали документів, які йому було передано.
На сьогоднішній день відповідач не може оформити на себе право власності на всю квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, хоча фактично володіє та користуюсь нею протягом багатьох років.
Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував, просив справу слухати у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлялась належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
20 січня 2010 року помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1).
Відповідно до норм законодавства, позивач як єдиний спадкоємець після смерті батька, звернувся до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 для оформлення права на спадщину. Відповідач вчасно звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини.
Спадщина складалась з двохкімнатної квартири, в якій позивач мешкав з батьком.
01 травня 2016 року, позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину, але нотаріус з невідомих причин визнала за ОСОБА_5 право на спадщину лише на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
05 травня 2016 року ОСОБА_1 уклав усну угоду із гр. ОСОБА_2 про виконання робіт з оформлення та реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2.
Для виконання зазначеного відповідач мав ознайомитись з матеріалами спадкової справи № 02/2010, що знаходилась у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4.
На виконання угоди позивач зі своєї сторони передав гр. ОСОБА_2 оригінали документів, а саме: Свідоцтво про право на спадщину на ? частину квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 від 01 травня 2016 року, Технічний паспорт на зазначену квартиру, а також копії документів, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду.
Однак, з часу передачі документів відповідач жодного разу не виходив на зв'язок, уникає зустрічі з позивачем і відмовляється віддати оригінали документів, які йому було передано.
На сьогоднішній день відповідач не може оформити на себе право власності на всю квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, хоча фактично володіє та користуюсь нею протягом багатьох років.
В матеріалах витребуваної спадкової справи після смерті ОСОБА_3, померлого 20 січня 2010 року, інших спадкоємців, крім ОСОБА_1, не встановлено.
Стаття 328 Цивільного кодексу України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статтей 1216-1218, 1258, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Стаття 1296 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до Розпорядження міського голови від 26.11.2015 року № 897-р, про затвердження переліку перейменувань топонімів в м. Дніпропетровська, вулицю Дзержинського було перейменовано на вулицю ОСОБА_6.
А місто Дніпропетровськ перейменовано на місто Дніпро.
Отже теперішня адреса квартири : АДРЕСА_4.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки факти викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 208, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216-1218, 1258, 1261, 1296 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в цілому на квартиру, що складається з двох житлових кімнат житловою площею 27,3 кв. м., загальною площею 44,4 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_5, у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.П. Мороз