У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука про визнання незаконними і скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука № 64 від 25 червня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2

Визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука № 65 від 1 липня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2

Визнано незаконним наказ головного лікаря Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука № 120-к від 1 липня 2015 року про звільнення ОСОБА_2

Поновлено ОСОБА_2 на посаді інженера-програміста відділу автоматизованої системи управління Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука.

Стягнуто з Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 54983,53 грн.

Стягнуто з Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука на користь ОСОБА_2 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука (далі РОКЛ ДЦ ім. В. Поліщука) подав апеляційну скаргу в який доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_2 неодноразово порушувалися правила внутрішнього трудового розпорядку, не виконувалися вказівки керівника, створювалися конфліктні ситуації із співробітниками, чим фактично паралізувалася робота, про що свідчать службові записки як керівника АСУ так і співробітників даного відділу.

Крім того, поза увагою суду і без належної оцінки залишились визначальні обставини, які вплинули на звільнення позивача, а саме її вина у вчинені дисциплінарних проступків та систематичних їх вчинення, що підтверджено свідками та чисельними службовими записками.

Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо спричинення відповідачем дій, які б потягли спричинення позивачу моральної шкоди.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 01 червня 2005 року була прийнята на посаду інженера-програміста відділу АСУ РОКЛДЦ ім..В.Поліщука, що підтверджується наказом № 138-к від 02 червня 2005 року та записами у трудовій книжці.

Наказом № 64 від 25 червня 2015 року ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за бійку на робочому місці та оголошено догану.

В тексті оспорюваного наказу відсутня суть вчиненого позивачем порушення трудової дисципліни, не зазначено, який саме пункт Правил внутрішнього трудового розпорядку було порушено позивачем та які трудові обов'язки не виконала або неналежно виконала позивач.

В порушення вимог ст. 149 КЗпП України, якою передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, відповідачем пояснення у ОСОБА_2 не відбирались.

Таким чином суд першої існатнції прийшов до обгрунтованого висновку, що вина позивача у порушенні трудової дисципліни не була встановлена та було порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, відповідач не мав підстав для оголошення позивачу догани, а тому правомірно скасував наказ № 64 від 25 червня 2015 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2

Наказом головного лікаря РОКЛД ім..В.Поліщука № 65 від 1 липня 2015 року за неналежне виконання Правил внутрішнього трудового розпорядку РОКЛДЦ ім..В.Поліщука ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 винесено догану.

Підставою оголошення догани став складений комісією по відпрацюванню робочого часу акт про передчасне залишення робочого місця ОСОБА_2 ( наказ оскаржується лише в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача ) без відповідного дозволу як це передбачено Правилами внутрішнього трудового розпорядку та відсутність на робочому місці 26 червня 2015 року о 18 годині 30 хвилин.

Як і попередній наказ № 64, наказ № 65 не містить посилання на конкретні пункти чи пункт Правил внутрішнього трудового розпорядку, що були порушені позивачем.

Графік роботи працівників відділу АСУ на 2015 рік, затверджений 21 січня 2015 року в.о.головного лікаря за погодженням з головою профспілкового комітету, не містить відомостей про доведення його до відома ОСОБА_2

Допитані судом першої існтанції як свідки, члени комісії по відпрацюванню робочого часу показали, що причини відсутності працівників відділу АСУ ними не встановлювалися, як і можливе їх місце перебування на території закладу. Вони перевірили лише наявність працівників на робочих місцях у кабінетах відділу АСУ.

Після з'ясування причин відсутності працівника на роботі власник або уповноважений ним орган повинен встановити чи є ці причини поважними. До поважних причин може бути віднесена, зокрема, хвороба за наявності лікарняного або довідки медичної установи, однак відсутність такого документа не є неповажною причиною відсутності працівника. Факт нездужання може бути підтверджений показаннями свідків чи іншими доказами.

Позивач у своїх письмових поясненнях від 01 липня 2015 року вказувала на погане самопочуття, але відповідачем доводи ОСОБА_2 перевірені належним чином не були.

Колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування наказу № 65 від 01 липня 2015 року в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, оскільки стягнення до позивача було застосовано неправомірно.

Наказом № 120-к від 01 липня 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором ( правилами внутрішнього трудового розпорядку ) на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно із п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Визнаючи незаконним наказ № 120-к від 01 липня 2015 року, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що відповідачем не надано суду доказів наявності вини позивача у невиконанні чи неналежному виконанні трудових обов'язків.

Крім того, оскільки суд першої інстанції визнав накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 64 та № 65 неправомірними, відсутній систематичний характер невиконання трудових обов'язків, що є однією з умов застосування п.3 ст.40 КЗпП.

Оскільки, наказ про звільнення ОСОБА_2 за п.3 ст.40 КЗпП є незаконним, а тому позивач підлягає поновленню на займаній посаді. Згідно із ст.367 ЦПК України рішення про поновлення на роботі суд вірно допустив до негайного виконання.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі одночасно приймається рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Судом першої інстанції правильно зроблений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За змістом диспозиції ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності та звільненням, позивачу було причинено моральні страждання, звільнення потягло для позивача втрату нормальних життєвих зв'язків, вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, з врахуванням конкретних обставин справи колегія суддві погоджується з визначеним судом першої існатнції розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді : С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич