Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1509/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року,

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, аліменти на своє утримання в сумі 300 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку та понесені нею витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та її утримання не надає, є працездатним, працює на різних роботах та має значні доходи.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 300 (триста) грн. щомісячно, починаючи з 23.06.2016 і до повноліття дитини. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 100 (сто) грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить зазначене рішення суду змінити, збільшивши розмір аліментів на утримання дитини з 300 грн. до 600 грн. та на її утримання з 100 до 300 грн. Зазначила, що розмір стягнутих аліментів на утримання дитини є недостатнім, не відповідає мінімальному законодавчо встановленому розміру. Розмір аліментів на її утримання вважає також несправедливо заниженим. На її думку, вирішуючи спір, суд не врахував ту обставину, що відповідач звільнився з роботи через два тижня після звернення її до суду з даним позовом та не надав доказів, які свідчать, що його мати є інвалідом, потребує систематичного лікування, батьки потребують стороннього догляду. Крім цього, вважає, що судом безпідставно відмовлено у стягненні понесених нею витрат на правову допомогу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуюче наступне.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), яка проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Домовленості про утримання дитини сторони не досягли. Відповідач працездатний, постійного місця роботи не має, отримує нерегулярний мінливий дохід, який, з його слів, дає йому можливість сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно, а на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 100 грн. щомісячно. Розмір допомоги, яку отримує позивач при народженні дитини на час розгляду справи судом становить 860 грн. щомісяця. Мати відповідача - ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства, їй з 01 січня 2013 року встановлена друга група інвалідності довічно.

При вирішенні спору, судом правильно враховано матеріальне становище відповідача, який має на утриманні непрацездатних батьків, та частково задоволено вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі, який визнаний відповідачем, що відповідає положенням ч. 4 ст. 84 СК України та ч.1,4 ст. 174 ЦПК України.

Також, суд, з урахуванням обовязку обох батьків утримувати свою дитину, положень ч. 1 ст. 182, ст. 184 СК України обґрунтовано поклав на відповідача обов'язок сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Водночас, визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, судом першої інстанції не враховано інтересів самої дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, установлений в розмірі: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень.

Наведеним вимогам висновок суду, щодо розміру стягнутих аліментів на утримання дитини не відповідає, оскільки відповідач є працездатним, зобовязаний утримувати дитину на рівні, достатньому для її соціального розвитку, обовязок утримувати дитину мають нести як батько, так і мати.

Колегія суддів вважає обґрунтованим заявлений позивачем розмір аліментів, які вона просила стягнути з ОСОБА_2 на утримання доньки в сумі 600 грн., який буде відповідати інтересами дитини, рівності батьків в обовязку по утриманню неповнолітньої дитини, обставинам у справі.

Оскільки, ОСОБА_1 у звязку з розглядом справи понесла витрати на правову допомогу в сумі 150,00 грн., які документально підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру №108 від 21.06.2016 року (а.с.11а), ці витрати підлягають відшкодуванню відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір стягнутих аліментів на утримання дитини та стягнувши з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року змінити, збільшивши розмір стягнутих аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 300 гривень до 600 гривень щомісячно, починаючи з 23 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 150 гривень.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: