Справа № 750/4587/15-ц Провадження № 22-ц/795/77/2016 Головуючий у I інстанції Логвіна Т. В. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Висоцької Н.В., Губар В.С.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1, представника ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, товариства з обмеженою відповідальністю „МПТ про визнання недійсними договорів,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2015 року, яким відмовлено в задоволенні його позовних вимог про визнання недійсними договорів, і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Незаконність рішення суду апелянт обгрунтовує невідповідністю висновку суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права. ОСОБА_3 вказує, що договір №1056-12 від 09 листопада 2012 року про переведення боргу за кредитним договором та договір №8/686-11/1057 від 09 листопада 2012 року про внесення змін до кредитного договору вчинено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки на час укладення вказаних договорів ТОВ „Севен Систем (ТОВ „МПТ) мало ознаки неплатоспроможності внаслідок негативного майнового стану. За доводами апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про витребування балансу (Звіту про фінансовий стан) станом на 09 листопада 2012 року, який є єдиним документом, що може підтвердити або спростувати ознаки неплатоспроможності ТОВ „Севен Систем на момент укладення оспорюваних договорів, чим порушив принцип змагальності судового процесу, закріпленого ст.10 ЦПК України. Крім того, як вказує апелянт, судом першої інстанції взагалі не досліджувалась обставина укладення договорів на вкрай невигідних умовах, якими є реалізація предмету договору за низькою ціною або безоплатно. Як зазначає ОСОБА_3, оскаржуваний договір не містить умов щодо ціни позову, яка є істотною умовою для господарських договорів і яку сторони зобовязані погодити при їх укладенні у відповідності до ст. 180 ГК України та ст.638 ЦК України.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними з моменту укладення: договору №1056-12 від 09 листопада 2012 року про переведення боргу за кредитним договором та договору №8/686-11/1057 від 09 листопада 2012 року про внесення змін до кредитного договору, ОСОБА_3 в обгрунтування підстав позову посилався на те, що при укладенні договору про переведення боргу сторони не погодили всі його істотні умови, зокрема, щодо ціни договору, тобто договір не містить розміру оплати (ціни), яку має здійснити ТОВ „Фірма „Вена на користь ТОВ „Севен Систем за переведення на себе зобовязань по кредитному договору. За доводами позивача, оскільки договір про переведення боргу фактично є недійсним, то й заміна сторони в кредитному договорі є неможливою, а спірний договір про внесення змін до кредитного договору є таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним.

Оскільки рішенням господарського суду міста Києва від 01 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ „ТЛЛ до ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про визнання недійсним договору №1056-12 від 09 листопада 2012 року про переведення боргу за кредитним договором та договору №8/686-11/1057 від 09 листопада 2012 року про внесення змін до кредитного договору, який було заявлено з підстав непогодження істотної умови ціни договору, то ОСОБА_3 було змінено підстави позову. Так, в заяві про зміну підстав позову ОСОБА_3 в обгрунтування підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними посилався на те, що ТОВ „Севен Систем уклало договори під впливом тяжкої обставини, а саме загрози банкротства та на вкрай невигідних умовах переведення на себе боргу в розмірі 72 500 000 грн. за низькою ціною (безоплатно).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано безспірних доказів того, що договір про переведення боргу та договір про внесення змін вчинено під впливом тяжкої для сторони обставини і на вкрай невигідних умовах, а оскільки позивач не є стороною укладених договорів, то його права не порушені.

Такі висновки суду грунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 червня 2011 року між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ТОВ „Фірма „Вена було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №686-11, згідно умов якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 72 500 000 грн. (ліміт кредитної лінії), а позичальник зобовязувався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором; дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту 20 червня 2013 року (а.с.6-10).

26 березня, 25 квітня, 03 травня, 19 червня, 26 червня, 06 вересня, 31 жовтня 2012 року до вказаного кредитного договору вносились зміни (а.с.11-18).

Як встановлено апеляційним судом, за кредитним договором, укладеним між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ТОВ „Фірма „Вена, про відкриття кредитної лінії №686-11 від 21 червня 2011 року ОСОБА_3 виступив поручителем згідно договору поруки №687-11 від 21 червня 2011 року, в силу умов якого він взяв на себе зобовязання перед кредитором за погашення кредитних зобовязань боржником ТОВ „Фірма „Вена.

Статтями 520 - 523 ЦК України передбачено можливість заміни боржника у зобовязанні, а також форму правочину, права нового боржника, правові наслідки заміни для поручителя.

09 листопада 2012 року між ТОВ „Фірма „Вена (первісний боржник), ТОВ „Севен Систем (новий боржник) та ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк було укладено договір №1056-12 про переведення боргу за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №686-11 від 21 червня 2011 року, згідно якого первісний боржник переводить свій борг на нового боржника, внаслідок чого новий боржник заміняє первісного боржника як зобовязану сторону у кредитному договорі (а.с.24).

Також 09 листопада 2012 року між ТОВ „Фірма „Вена (позичальник), ТОВ „Севен Систем (новий позичальник) та ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк було укладено договір №8/686-11/1057 про внесення змін до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №686-11 від 21 червня 2012 року, згідно якого сторони домовились замінити у договорі зобовязану сторону позичальника на нового позичальника.

Таким чином, згідно вказаних договорів від 9 листопада 2012 року відбулася заміна боржника у зобовязанні (переведення боргу) за згодою кредитора, що передбачено статтею 520 ЦК України.

В силу ч. 1 ст. 523 та ч.3 ст. 559 ЦК України за наявності у зобовязанні поручителя, у разі переведення боргу на іншу особу, порука за зобовязанням припиняється за умови відсутності згоди поручителя забезпечувати виконання зобовязання новим боржником.

Проте, як встановлено судом, ОСОБА_3 поручився за нового боржника, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору поруки №1060-12 від 9 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (кредитор), ОСОБА_3 (поручитель) та ТОВ „Севен Систем (позичальник), за умовами якого поручитель зобовязувався перед кредитором відповідати на засадах солідарного боржника за погашення заборгованості позичальника за кредитним договором від 21 червня 2011 року про відкриття кредитної лінії №686-11 (а.с.25-26).

Позивачем оскаржується договір №1056-12 від 09 листопада 2012 року про переведення боргу за кредитним договором та договір №8/686-11/1057 від 09 листопада 2012 року про внесення змін до кредитного договору, сторонами яких є ТОВ „Фірма „Вена, ТОВ „Севен Систем та ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк. ОСОБА_3 не є стороною оспорюваних ним договорів.

Однак, в силу положень статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України право на оскарження договору про переведення боргу мають не тільки сторони такого договору, а й інші особи, які не були його сторонами, у випадку, якщо договір стосується їх прав і обовязків, а тому при вирішенні питання наявності підстав для визнання договору недійсним відповідно зясуванню підлягає наявність порушених законних прав поручителя.

Апеляційний суд враховує, що оспорювані поручителем ОСОБА_3 договір від 9 листопада 2012 року про переведення боргу за договором про відкриття кредитної лінії №686-11 від 21 червня 2011 року та договір від 9 листопада 2012 року про внесення змін до договору від 21 червня 2011 року стосуються прав і обовязків позивача, оскільки відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Проте статтею 555, частиною 1 статті 233 ЦК України встановлено обставини, умови, за яких поручитель має право висувати заперечення проти вимог кредитора, чим фактично встановлено обмеження на оспорювання договору уступки боргу поручителем.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, право на звернення до суду за захистом порушеного права щодо визнання недійсним правочину, укладеного під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, має саме та особа, якою вчинено правочин під впливом зазначених обставин. Оскільки наявність чи відсутність таких обставини стосуються безпосередньо боржника, то з врахуванням встановленої на рівні закону заборони права поручителя висувати проти вимог кредитора заперечення, що стосуються безпосередньо особи боржника, відсутні правові підстави для визнання недійсними договору уступки права вимоги та договору про внесення змін до кредитного договору, укладених між юридичними особами за позовом поручителя - фізичної особи.

Крім того, доводи апеляційної скарги про укладення договорів ТОВ „Севен Систем, правонаступником якого є ТОВ „МПТ, під впливом тяжкої обставини, а саме загрози банкротства є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази щодо перебування фінансового становища нового боржника ТОВ „Севен Систем на час укладення договору переведення боргу 9 листопада 2012 року в умовах, що передували порушенню процедури банкрутства. За таких обставин, доводи позивача про безпідставну відмову суду першої інстанції в задоволенні клопотання про витребування балансу (Звіту про фінансовий стан) не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Також позивачем не надано доказів наявності заборони укладення такого договору з врахуванням майнового стану нового боржника за наявності такої згоди останнього.

Посилання ОСОБА_3 на укладення договорів на вкрай невигідних умовах переведення на себе боргу в розмірі 72 500 000 грн. за низькою ціною (безоплатно) також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки статтями 520-523 ЦК України не передбачено оплатного характеру заміни боржника у зобовязанні та який за своєю правовою природою не є договором факторингу фінансування під відступлення права грошової вимоги (глава 73 ЦК України).

За викладених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для її за задоволення і скасування рішення суду, яке постановлено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: