АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 1517/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3 розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року

по цивільній справі за позовом Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача: Комунальне підприємство «ЖЕО-103 Голосіївського району» про виселення без надання іншого жилого приміщення з майном.

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення з майном, що належить їй або іншим особам. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації був переданий гуртожиток по АДРЕСА_1 і відповідно до Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 121 від 31.01.2011 року їм було доручено здійснювати управління об'єктами житлово-комунального господарства та контроль за використанням житлового фонду. У подальшому, позивачем був встановлений факт самовільного проживання ОСОБА_4 в кімнаті зазначеного гуртожитку без достатніх на це правових підстав. А відтак, в силу вимог ст.116 ЖК України позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року позов було задоволено частково.

Виселено ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, де ставив питання про його скасування та постановлення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказуючи також на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою факт проживання ОСОБА_4 у гуртожитку з 2008 року на законних підставах. А також те, що вона сплачує плату за користування жилою площею, комунальні послуги. Своїми діями не руйнує жиле приміщення, іншого обладнання гуртожитку, не порушує правил добросусідства та співжиття, навпаки - відповідач забезпечує схоронність жилого приміщення, підтримує чистоту в кімнаті, приймає участь у інших заходах, спрямованих на покращення стану та вигляду гуртожитку.

Зазначаючи також, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, зазначивши в резолютивній частині рішення про виселення із кімнати яка має менший розмір ніж той про який вказує позивач.

А також те, що до видачі ОСОБА_6 25.03.2014 року ордеру №655 на спірну кімнату жодних звернень до ОСОБА_4 щодо самовільного незаконного її проживання в цій кімнаті не надходило. Вказаний ордер виданий з порушенням встановленої законом процедури.

Представник відповідача, відповідач будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, повторно не з'явилися у судове засідання. До початку розгляду справи подавши до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що дане клопотання є повторним колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Представник позивача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Третя особа належним чином будучи повідомленою про розгляд справи в судове засідання не з'явилася, поважність причин своєї неявки суду не повідомила.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що відповідач по закінченню терміну дії договору оренди зобов'язана була передати орендодавцю об'єкт оренди та звільнити його. Так як єдиною підставою для вселення на жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, якого відповідач не мала то з урахуванням положень п. 44 Примірного положення про гуртожитки та ст. 116 ЖК України, суд вважав, що вона підлягала виселенню без надання іншого жилого приміщення як особа яка самоправно зайняла жилу площу в гуртожитку.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині виселення відповідача з усім майном, що належить їй або іншим особам, суд виходив з того, що воно не є конкретно визначеним, а це може ускладнити виконання рішення суду. Крім того, суд не може вирішувати питання про права і обов'язки третіх осіб, які не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам постановлене судове рішення не відповідає.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_4 була поселена і користувалась ліжко-місцем в гуртожитку на підставі договору оренди житлового приміщення № 412 від 24.02.2010 року, укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ПП «Ландшафт-21», і направлення на поселення.

Договору оренди житлового приміщення № 19 від 04.01.2011 року укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ПП «Ландшафт-21», і направлення на поселення.

Договору оренди житлового приміщення № 19 від 01.12.2011 року, укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ПП «Домінанта-Славутич», і направлення на поселення.

Договору оренди житлового приміщення № 87 від 04.01.2012 року, укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ПП «Домінанта-Славутич» і направлення на поселення.

Договору оренди № 23 від 30.10.2012 року, укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ОСОБА_4

Відповідно до положень ст. 759 ЦК за договором найму ( оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вбачається із матеріалів справи останнім договором оренди який було укладено між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ОСОБА_4 строк його дії було передбачено до 31 грудня 2012 року.

Після закінчення вказаного вище строку з відповідачем не було укладеного нового договору оренди, при цьому остання продовжила проживати у кімнаті гуртожитку та сплачувати рахунки за надані послуги.

У відповідності до положень ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Власник орендованого приміщення у визначений законом строк після закінчення договору оренди з будь-якими запереченнями до відповідача щодо її подальшого проживання у гуртожитку не звертався. Що свідчить про те, що договір був продовжений на той же строк. Так як лише 19.11.2013 року, 02.04.2014 року, 22.05.2014 року директором КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» на ім'я ОСОБА_4 були винесені приписи щодо звільнення жилої площі в зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди.

Зазначене вище свідчить проте, що між сторонами існували цивільно - правові відносини які регулюються нормами ЦК України.

Враховуючи те, що правовідносини які склалися між сторонами по справі регулюються нормами ЦК України, висновок суду про наявність підстав для виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення згідно до вимог ст. 116 ЖК, як особи яка самоправно зайняла жиле приміщення, є таким що не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Та не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке що постановлено з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст.. 309 ЦПК України про відмову у задоволенні заявлених вимог з зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року скасувати та постановити нове, за яким:

Голосіївській районній в м. Києві державній адміністрації відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог про виселення без надання іншого жилого приміщення з майном.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: