АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/345/16 Головуючий 1-ої інст.: Ященко С.О.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Пшенічної Л.В., Кіпенка І.С.

за участю секретаря - Пуль С.І., Сементовської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

встановила:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль») звернулось до суду з позовом в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 1114303,91 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 Надати позивачу право на продаж предмету іпотеки та право на проведення усіх дій пов'язаних з його реалізацією. Виселити та зняти з реєстраційного обліку з визначеної квартири усіх мешканців без надання іншого життя.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.10.2005 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» правонаступником якого є позивач, було укладено кредитний договір 014/02-1/2454 - 05 за яким відповідачем отримано 48 560, 00 доларів США, з відсотковою ставкою 12,5% річних, строком до 03.10.2015 року.

Кошти видані на придбання квартири АДРЕСА_3.

У забезпечення виконання умов кредитного договору сторонами було укладено договір іпотеки предметом якого є майнові права на кв. АДРЕСА_3.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість у загальній сумі, станом на 20.05.2014 року, 93 237, 47 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1114303,91 грн.

Позивачу відомо, що відповідачем оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_1.

За умовами договору іпотеки укладеного між сторонами, ця квартира є предметом іпотеки.

З посиланням на ст.ст. 530, 1050 ЦК України, банк просив позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. В рахунок погашення боргу за кредитним договором за № 014/02-1/2454- 05 від 03.10.2005 р. у розмірі 985 328 грн. 68 коп., що включає заборгованість за: кредитом - 351229 грн. 94 коп., відсотками - 141434 грн. 40 коп., пеню за порушення строків повернення кредиту - 470 744 грн. 34 коп.; штрафи 21920 грн. 00 коп., звернено стягнення на іпотечне нерухоме майно ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Харківської обласної дирекції, а саме на квартиру за АДРЕСА_1.Надано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Харківської обласної дирекції право на продаж предмета іпотеки, житлової квартири за АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданоговиконавчим комітетом Київської районної у м. Харкові ради, будь-якій особі покупцеві, на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною встановленою на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на момент укладення договору купівлі продажу, надано право на проведення усіх дій пов'язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення, отримання оригіналів, копій, дублікатів правовстановлюючих документів, технічної документації на житлову квартиру АДРЕСА_1.

В частині вимог про виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір 3654 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скарга містить посилання на те, що фактичним предметом договору іпотеки є майнові права на квартиру у будинку будівництво якого не завершено. Питання реєстрації права власності на квартиру судом не досліджувалось.

Іпотечний договір в Державному реєстрі іпотек не зареєстрований. Іпотекою обтяжено майнові права відповідача на підставі договору № 1 про зміни від 11.08.2010 року.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин, що підлягає державній реєстрації є вчинений з моменту його державної реєстрації.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.09.2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за тим саме кредитним договором. Оскаржуваним рішенням стягнуті ті саме суми.

Правова позиція Верховного суду України полягає у можливості одночасного заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника та вимог про звернення стягнення на майно.

Те, що позивач двічі звертався до суду є порушенням ст. 61 Конституції України.

Рішення прийняте без участі відповідача.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені в суді першої інстанції судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 014/02-1/2454-05 від 03.10.2005 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у загальній сумі 1114303,91 грн. яка складається з : - за тілом кредиту у сумі 29978,28 доларів США, що складає 351229,94 грн.; - відсотками у сумі 12071,75 доларів США, що складає 141434,40 грн.; - пені за порушення строків повернення кредиту у сумі 51187,44 доларів США, що складає 599719,57 грн.; штрафів у сумі 21920 грн.

При цьому судом першої інстанції було взято до уваги , що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.09.2012 року, яким з ОСОБА_1 на користь позивача стягнута сума заборгованості за тим саме кредитним договором, яка виникла на той час, не виконане.

Наявність рішення суду про стягнення суми, яке не виконане, не є перешкодою для позивача для подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом зменшено суму неустойки та визначено загальну суму заборгованості яка підлягає погашенню за рахунок звернення стягнення на іпотечне майно.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Встановлюючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором укладеним між сторонами, судом першої інстанції враховане загальна заборгованість станом на 20.05.2014 року.

Грошова сума, стягнута з відповідача рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.09.2012 року є частиною суми визначеної судом в оскаржуваному рішенні і не підлягає самостійному стягненню, а тому права відповідача не порушено.

Доводи апеляційної скарги про те, що на підставі іпотечного договору № 014/02-1/2454/1-05, укладеного сторонами 03.10.2005 року не внесено відомостей до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна спростовуються витягом з цього реєстру (а.с. 143).

Посилання на те, що предметом іпотеки є майнові права, а не квартира, право власності на яку зареєстровано за відповідачем на час розгляду справи суперечить п. 1.1. іпотечного договору. Зазначеним пунктом передбачено, що майнові права є предметом іпотеки до оформлення правовстановлюючих документів, а після цього саме квартира продовжує бути предметом іпотеки (а.с. 21).

Те, що відповідач реалізував належні йому майнові права на квартиру у багатоквартирному будинку незавершеним будівництвом шляхом набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується матеріалами справи і ОСОБА_1 не заперечувалось.

Право власності відповідача на зазначену квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 29).

Обов'язкове внесення змін про предмет іпотеки до договору або Державного реєстру іпотечним договором, укладеним між сторонами не передбачено.

Право на одночасне звернення до суду з вимогами про визначення розміру заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки не виключає можливості звернення з позовом про задоволення вимог кредитора за рахунок іпотечного майна при наявності рішення суду про стягнення грошової суми.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія з урахуванням ч. 1 ст. 308 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: