АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 759/10284/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4485/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

16 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О,

при секретарі - П'ятничук В.Г.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саната 777» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, наказу про звільнення, зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не піддягає.

Судом встановлено, що у червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, наказу про звільнення, зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що наказом № 17-к від 4 березня 2015 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «Саната 777» на посаду заступника директора з комерційних питань.

Наказом № 35-к від 28 травня 2015 року позивач був звільнений з роботи за прогули.

Зазначив, що ознайомлення позивача з даним наказом, наказом про накладення дисциплінарного стягнення № 34-к та повернення трудової книжки відбулося лише 2 червня 2015 року.

10 березня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до керівництва ТОВ «Саната 777» із заявою про звільнення за власним бажанням, яка була проігнорована відповідачем.

Вважає дії відповідача такими, що порушують його трудові права, у зв'язку із чим просив суд скасувати наказ ТОВ «Саната 777» № 34-К про накладення дисциплінарного стягнення, скасувати наказ № 35-К про звільнення за прогул, звільнити його за власним бажанням з роботи з 2 червня 2015 року, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 11 березня 2015 року по 2 червня 2015 року у розмірі 34 608,75 грн..

15 грудня 2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, де позивач просив суд скасувати наказ № 35-К ТОВ «Саната 777» № 34-к про накладення дисциплінарного стягнення, скасувати наказ № 35-к про звільнення за прогул, звільнити його за власним бажанням з ТОВ «Саната 777», стягнути з останнього на його користь середню заробітну плату за час затримки видачі трудової книжки з 11 березня 2015 року по 2 червня 2015 року в сумі 34608,75 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 4 березня 2015 року ОСОБА_3 згідно наказу № 17-к від 4 березня 2015 року прийнятий на роботу в ТОВ «Саната 777» на посаду заступника директора з комерційних питань з 5 березня 2015 року.

Директором ТОВ «Саната 777» з 5 лютого 2015 року був ОСОБА_4, про що свідчить його заява та наказ № 10-к про те що він приступив роботи.

6 березня 2015 року ОСОБА_4 подав заяву про звільнення із 10 березня 2015 року.

10 березня 2015 року директором ТОВ «Саната 777» видано наказ № 18-к про звільнення ОСОБА_4 за власним бажанням з 10 березня 2015 року.

З 6 березня 2015 року по 10 березня 2015 року ОСОБА_4 не з'являвся на роботі, що підтверджується табелем обліку робочого часу за березень 2015 року.

Зазначена обставина також підтверджується відомостями, з яких вбачається відсутність нарахування ОСОБА_4 заробітної плати.

Згідно табелю обліку робочого часу за березень 2015 року, позивач відпрацював всі робочі дні.

ОСОБА_3 отримав заробітну плату за повний місяць, починаючи з 5 березня 2015 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 78 від 17 квітня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 1 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року позивач не з'являвся на роботі без поважних причин.

5 травня 2015 року ТОВ «Саната 777» направив ОСОБА_3 лист з вимогою надати пояснення про причини відсутності на роботі у квітні місяці, який був направлений йому рекомендованим листом та отримано позивачем 12 травня 2015 року.

13 травня 2015 року відповідач направив позивачу лист з вимогою про надання пояснень про причини відсутності на роботі в період з 5 травня 2015 року 8 травня 2015 року, 12 травня 2015 року, 13 травня 2015 року, який було направлено рекомендованим листом та отримано позивачем 18 травня 2015 року.

Проте, пояснень про причини неявки на роботу у квітні-травні 2015 року ОСОБА_3 не надав.

20 травня 2015 року ТОВ «Саната 777» виданий наказ № 34-к про накладення дисциплінарного стягнення на заступника директора з комерційних питань ОСОБА_3 в зв'язку з тим. що починаючи з 1 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року Дзюнь JI.O. був відсутнім на робочому місці в робочий час без поважних причин, який він отримав по пошті особисто 25 травня 2015 року.

28 травня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади заступника директора з комерційних питань за вчинення ним прогулу без поважних причин за період 5 травня 2015 року, 6 травня 2015 року, 7 травня 2015 року, 8 травня 2015 року, 12 травня 2015 року, 13 травня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не праві звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце роботи запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції вважав її необґрунтованою.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що відповідачем в порушення вимог трудового законодавства не розглянута його заява про звільнення з посади з 10 березня 2015 року за власним бажанням, оскільки судом встановлено, що заява про звільнення від 10 березня 2015 року отримана ТОВ «Саната 777» лише 27 травня 2015 року.

Також, колегія суддів не може погодитися і з доводами апеляційної скарги, що висновки суду, що ОСОБА_4 з 10 березня 2015 року не перебував на посаді директора, не підтверджені будь-якими доказами, оскільки в матеріалах справи міститься заява останнього від 6 березня 2015 року про звільнення його з посади саме з цієї дати - 10 березня 2015 року.

Наказом № 18-к 10 березня 2015 року ОСОБА_4 звільнено з посади директора ТОВ «Саната 777» за власним бажанням з 10 березня 2015 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься табель обліку робочого часу за березень 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_4 в період з 6 березня 2015 року по 10 березня 2015 року був відсутній на робочому місці.

ОСОБА_3 відповідно до табелю обліку робочого часу за березень 2015 року, відпрацював всі робочі дні та отримав заробітну плату за повний місяць, починаючи з 5 березня 2015 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 78 від 17 квітня 2015 року.

На спростування зазначених обставин, апелянтом належних та допустимих доказів суду не надано.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта, що накладення дисциплінарних стягнень на нього проведено з порушенням ст. 149 КЗпП України, він не був вчасно ознайомлений із наказом про накладення дисциплінарного стягнення та наказом про звільнення, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 5 травня 2015 року та 13 травня 2015 року відповідачем направлено позивачу листи з вимогою дати пояснення про причини відсутності на роботі.

Листи з вимогою про надання пояснень щодо причин відсутності на робочому місці отримано позивачем 12 та 8 травня 2015 року відповідно, що підтверджується зворотними повідомленнями, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, позивачем вимоги ст. 149 КЗпП України, відповідно до якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, не порушено.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем було порушено строки видачі трудової книжки, що призвело, на думку апелянта, до неправильного вирішення справи в частині стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 було звільнено за прогули наказом від 28 травня 2015 року, трудова книжка, за згодою позивача, була направлена останньому поштою 29 травня 2015 року. (а.с. 47).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді