У Х В А Л А

Іменем України

"19" вересня 2016 р. м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Масендич В.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в:

Представник позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним.

В порядку забезпечення позову представник позивача подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: м.Львів, вул. Сулими І., 39/32. В обґрунтування заяви посилається на те, що згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 30.08.2016р., батько позивача ОСОБА_6 помер 08.02.2016р. у віці 91 рік, про що 09.02.2016р. складено відповідний актовий запис №140. Позивач довідався у нотаріуса про те, що існує заповіт, що нібито складений до смерті батька. Заповіт від 10.11.2010р., посвідчений Приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_5. Згідно вказаного заповіту ОСОБА_7 заповів ОСОБА_3 належну йому на праві власності квартиру за адресою: м.Львів, вул. Сулими І., 39/32. Представник позивача зазначає, що у випадку прийняття судом рішення на користь позивача, останній спадкуватиме у першій черзі майно за законом, так як є сином ОСОБА_6. В даному випадку представник позивача вбачає за необхідне вжиття передбачених ЦПК України видів забезпечення, оскільки враховуючи те, що протягом строку розгляду цивільної справи про визнання правочину недійсним відповідач зможе отримати спадщину та відчужити відповідне майно. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову зробить практично неможливим виконання рішення суду, яке буде прийняте у ході розгляду справи, тим самим порушить права позивача, як спадкоємця за законом унеможливлюючи реалізацію ним законних прав на спадщину, зокрема обєкта нерухомого майна квартиру, що належала на праві власності батька позивача, а саме квартира за адресою: м.Львів, ОСОБА_8, 39/32. Забезпечення позову важливе також із урахуванням того, що ОСОБА_3 для реалізації свого права вчинив низку незаконних дій, зокрема отримав свідоцтво про смерть ОСОБА_6. Просить заяву задоволити.

Вивчивши подані матеріали позову, матеріали заяви про забезпечення позову, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст.122, 151 ЦПК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вважаю, що мотиви заяви не дають підстави суду вирішити таке питання, оскільки представником позивача не наведено достатніх доказів, які можуть свідчити про наміри відповідача відчужити квартиру №32 по вул. ОСОБА_8, 39 у м. Львові, або вчинити інші дії відносно вказаної квартири, відсутнє достатнє обґрунтування необхідності накладення арешту на вказане майно. Крім цього немає жодних доказів того, що квартира №32 по вул. ОСОБА_8, 39 дійсно на даний час належить ОСОБА_3. А відтак, накладення арешту на квартиру №32 по вул. ОСОБА_8, 39 у м. Львовіможе спричинити шкоду інтересам відповідача, що з огляду на обставини справи є необґрунтованим, недоцільним та може порушити його права.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що у задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Масендич В.В.