Провадження №2/522/1799/16
09 березня 2016 року
Приморський районний суд м. Одеси, у складі
головуючого судді Тарасова А.В.,
за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Приморського районного суду м. Одеси, цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою,
ВСТАНОВИВ:
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з вказаним вище позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу кошти у розмірі 30 347,22 грн. та судові витрати у розмірі 1218,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтував наступним.
23 травня 2012р., в м. Одеса на Італійському бульварі, з вини громадянки ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем МІТSUBISHI LANCER з державними номерними знаками АН0485ВН, була скоєна дорожньо-транспортна пригода.
Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 р.
В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY» з номерними знаками ВН 2106 ВА, який на момент ДТП належав ОСОБА_2.
Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 364/12, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY» з номерними знаками ВН 2106 ВА становить 29 747,22 грн.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Власник ОСОБА_2, з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою та, у зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі у розмірі 30 347,22 грн. з врахуванням затрат у розмірі 600 грн., на проведення експертного дослідження.
19.11.2012 р. МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат на проведення експертного дослідження.
На даний час в добровільному порядку відповідачем витрати не компенсовано.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач у судові засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
15.10.2012 року потерпілий ОСОБА_2, з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою.
Відповідно до п. 4 Постанови ПЛЕНУМ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 Закону.
19.11.2012 року позивач звернувся до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат понесених МТСБУ на проведення експертного дослідження.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
На час розгляду справи, судові витрати позивача складають судовий збір у розмірі 1218,00 грн.
Керуючись ст. ст. 3-4, 6-8, 10-12, 15, 59-60, 79, 88, 109, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Приморського районного суду м. Одеси протягом 10-ти днів, після отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя А.В. Тарасов
09 березня 2016 року