Провадження № 2/344/2394/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира опалюється позивачем. Відповідач, користуючись послугами позивача, плату за отримані послуги здійснював несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01 червня 2015 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання на загальну суму 4 400,29 грн. За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 4 400,29 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

У судове засідання представник позивача не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надаючи пояснення у судових засіданнях, відповідач позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області (а.с. 28).

Зазначена квартира влаштована централізованим опаленням та гарячим водопостачанням, що надає позивач ОСОБА_2 міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго».

Згідно розрахунку, загальний розмір заборгованості станом на 01 червня 2015 року складає 4 400,29 грн. (а.с. 2).

07 квітня 2015 року ОСОБА_2 міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» цінним листом надіслало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання (а.с. 74-76)

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 липня 2015 року скасований судовий наказ від 03 червня 2015 року у справі №344/6693/15-ц, провадження № 2-н/344/1325/15 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання у розмірі 10 976,90 грн. (а.с. 3, 77).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» станом на 01 квітня 2010 року заборгованість за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання у розмірі 6 376,61 грн. (а.с. 64).

З розрахунку боргу за теплоенергію вбачається, що розмір заборгованості станом на 01 квітня 2010 року становить 6 376,61 грн. (а.с. 65).

Станом на 01 грудня 2014 року заборгованість за послуги теплопостачання складає 10 976,90 грн. (а.с. 66).

З довідки за опалення за 2010 рік вбачається, що заборгованість станом на 31 грудня 2010 року становить 7 569,16 грн. (а.с. 71).

Згідно довідки за опалення за 2011 рік, заборгованість станом на 31 грудня 2011 року складає 9 663,50 грн. (а.с. 71).

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У відповідності зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання", споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно положень статей 68, 162 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно частин першої-другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як вбачається з пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 та користується послугами теплопостачання, що надаються позивачем.

Нарахування по оплаті наданих послуг позивачем проводиться у відповідності до пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, за змістом якого у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Оскільки відповідач не у повному обсязі проводив оплату за надані послуги теплопостачання, то відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України це визнається як порушення зобов'язання.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина перша статті 261 Цивільного кодексу України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як визначено правилами статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Стаття 267 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

07 квітня 2015 року ОСОБА_2 міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» цінним листом надіслало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання.

03 червня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 липня 2015 року скасований судовий наказ від 03 червня 2015 року.

Оскільки представник позивача у судовому засіданні не просила поновити пропущений строк позовної давності та не зазначила жодних поважних причин пропуску, суд вважає, що заяву відповідача про застосування строку позовної давності слід задовольнити.

З огляду на вищенаведене, у судовому засіданні встановлений факт неналежної оплати відповідачем коштів за надані послуги теплопостачання, тому позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги теплопостачання за період з 07 квітня 2012 року по 01 липня 2015 року у сумі 310,08 грн., у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

У відповідності з частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частина перша статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною другою статті 99 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. (а.с. 4-5) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 64, 67, 68, 162 Житлового кодексу України, статей 12, 15, 16, 525, 526, 528, 610 Цивільного кодексу України, статей 1, 2, 19, 24 Закону України «Про теплопостачання», статей 1, 3, 20, 21, 29, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 1, 2, 17, 18, 21, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 310,08 грн. (триста десять грн. 08 коп.), судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко