Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/2428/15 головуючий у 1 інстанції Кучеренко Н.В.
провадження № 22-ц /778/1611/16 суддя-доповідач Осоцький І.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.,

суддів: Кухаря С.В.,

Панкеєва О.В.,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначивши, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. 07 листопада 2014 року з вини відповідачів, власників квартири АДРЕСА_4, які мешкають поверхом вище, сталось залиття їх квартири, в результаті чого їм була завдана матеріальна шкода. Крім того, ним була заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок затоплення квартири, їх нормальна життєдіяльність була порушена, вони дуже переживали з приводу того, що сталось. У результаті затоплення квартири з'явилось вологе повітря, що утруднює дихання, та негативно позначилось на їх загальному стані.

У зв'язку з зазначеним, позивачі просили суд стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду спричинену затопленням квартири в сумі 7 729 грн., моральну шкоду в розмірі 8 000 грн. на кожного, а також понесені по справі судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., витрат на правову допомогу в розмірі 3 400 грн. та витрат на проведення незалежної оцінки в розмірі 800 грн..

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 640,43 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., а також судові витрати в розмірі 2 150,06 грн.. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 640,43 грн..

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено повністю.

В іншій частині позовних вимог відмовлено повністю.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм законодавства, просить просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивачів про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок залиття їх квартири, суд помилково вважав, що відповідачами за таким позовом є лише одна із заявлених у позові осіб - ОСОБА_7.

За вимогами ст., ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом правильно було встановлено, що позивачам, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1 07 листопада 2014 року мешканцями квартири АДРЕСА_4 було завдано матеріальної і моральної шкоди внаслідок залиття квартири позивачів відповідно у розмірі - 1 280 грн. та з урахуванням ступеню страждань у розмірі - 3 000 грн..

Наведене підтверджується актами обстеження квартири позивачів від 17.11.2014р. та 04.12.2014р. /а.с.12,13/, показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які як члени комісії житлового органу складали ці акти, висновком судової будівельно-технічної експертизи від 22.12.2015р./а.с.151-172/, також цей факт не спростовано відповідачами.

При цьому з висновком суду про неспричинення моральної шкоди ОСОБА_4 внаслідок того, що вона не проживає у АДРЕСА_4 в м. Мелітополі погодиться неможливо, бо остання має право власності на ? частку цієї квартири як і інший співвласник вказаної квартири, ОСОБА_3, а тому пошкодження допоміжних приміщень цієї квартири залиттям водою в той же мірі завдало їй моральних страждань.

Згідно норм ст., ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

В матеріалах справи мається звіт про незалежну оцінку оцінювача ОСОБА_10 про визначення вартості матеріальної шкоди помешкань позивачів, до якого не залучено документального підтвердження кваліфікації оцінувача(свідоцтво про регістрацію в державному реєстрі цього оцінувача, сетифікат), також у цьому звіті не зазначено необхідності демонтажу і монтажу у приміщеннях цієї квартри, а саме у ванній та туалеті водонагрівача, раковини та пральної машини; роботи у цих приміщеннях зазначені з завищенням розміру їх площи ( при площі стелі приміщень: № 7 у 1,5 кв.м. - роботи на площи 2 кв.м., № 8 у 3,2 кв.м.- роботи на площі 4 кв.м.) / а.с. 58-62 /.

Тому судом обгрунтовно не було в основу рішення стосовно визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої позивачам залиттям їх квартири звіт про незалежну оцінку оцінювача ОСОБА_10, а взято висновок судової будівельно-технічної експертизи, за яким оскільки висновок останньої є належним та допустим доказом і узгоджується з актами обстеження квартири позивачів від 17.11.2014р. та 04.12.2014р. показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які як члени комісії житлового органу складали ці акти.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_7 є власником 5/8 частин квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ДКП „Мелітопольжитлосервіс" від 02.01.2002 року та на підставі нотаріально посвідченого договору дарування 3/8 частин цієї квартири від 28.11.2013 року ( 1/4+ 3/8) / а.с.10, 47-52 /.

Інші 3/8 частин цієї квартири, які належали ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на будь-яких осіб не зареєстровано.

Однак згідно до норм ст., ст.1264, 1268, 1296 ЦК України у 4-у чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини і вважаються такими, що прийняли спадщину за наявності постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

За паспортними даним відповідачів, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відповідно з 10.12.1996 року та з 21.10.1994 року мають зареєстроване у порядку передбаченому законом місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 / а.с.44, 45 /, при цьому ОСОБА_7 до часу смерті ОСОБА_11 була як неповнолітня донька ОСОБА_5 членом сім"ї лише останньої, а отже ОСОБА_5 вважається такою, що прийняла у спадщину 3/8 частин цієї квартири після смерті ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до вимог норм ч.5 ст. 319, ст., ст. 322, 360 ЦК України власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом і не може використовувати право власності на шкоду правам інших громадян. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов"язаний нести відповідальність перед третіми особами за зобов"язаннями, пов"язаними із спільним майном.

Таким чином відповідальність за причинену матеріальну шкоду у розмірі - 1280 грн. та за моральну шкоду у розмірі - 3 000 грн. внаслідок залиття квартири позивачів перед останніми несуть обидва відповідачі у цій справі відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності: ОСОБА_7 у розмірі - 5/8, а ОСОБА_5 у розмірі-3/8 часток.

Відповідно до норм ст.88 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі - 309,22 грн.( 1855,33грн./6 разів зменшено ), витрати судового збору у розмірі- 81,20 грн.(243,60+243,60/6), витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі - 2500 грн./ а.с.179 /, а всього у розмірі - 2 890,42 грн. без врахування витрат судового збору при апеляційному перегляді справи, оскільки загальний розмір стягнутих судом першої інстанції грошових сум не змінився.

Вказані судові витрати розподіляться між відповідачами порівну у розмірі по 1 445,21 грн. на кожного із них, виходячи з роз"яснень п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17.10.2014р."Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" про що, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Оскільки рішення суду, за яким щодо одного відповідача, ОСОБА_5, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, а в частині другого відповідача, ОСОБА_7, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди, постановлено при неповному з"ясування обставин справи, оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у цій справі нового судового рішення.

Доводам апеляційної скарги про неправильне визначення розміру матеріальної та моральноїх шкоди надана належна оцінка судами при розгляді цієї справи, тому погодитися з ними неможливо.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року у цій справі скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту:

„Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі - 400,17 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі - 937,50 грн..

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі - 400,17 грн. та моральної шкоди в розмірі- 937,50 грн..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі - 240,10 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі - 562,50 грн..

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі - 240,10 грн. та моральної шкоди в розмірі- 562,50 грн..

Стягнути ОСОБА_6 користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі - 1445,21 грн..

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі- 1 445,21 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: