АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/7637/14-ц 22-ц/774/690/К/16
Справа № 215/7637/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/690/К/16 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія № 25 (ІІІ) Доповідач - Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участю: секретаря - Євтодій К.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» - Бродька Анатолія Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_4, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) та ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. Уточнивши позовні вимоги в їх останній редакції, просили стягнути з МТСБУна користь ОСОБА_3 41192,45 грн. суму страхового відшкодування; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_1 зазначили, що 08.09.2012 р. ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.10.2012 року, яка набрала чинності, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль «Мерседес», який належить на праві власності позивачу ОСОБА_3 Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 18.09.2012 року, сума завданого матеріального збитку складає 41192,45 грн.

Відповідальність заподіювача шкоди - ОСОБА_4 застрахована згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП» (далі СК «РАЙП»), але вказана страхова компанія постановою Господарського суду м. Києва від 21.10.2015 року визнана банкрутом. Тому, посилаючись на ст.ст. 20, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» позивачі просили суд стягнути з МТСБУ суму завданої шкоди, як страхового відшкодування.

Крім того, внаслідок ДТП ОСОБА_1, який керував автомобілем «Мерседес» переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді не можливості використовувати автомобіль, при цьому відповідач ОСОБА_4 не здійснив ніяких заходів для відшкодування збитків, ОСОБА_1 вважає, що діями зазначеного відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку позивач оцінив в розмірі 3000 грн.

Між тим, позивач ОСОБА_3 просила стягнути з МТСБУ 932,80 грн. судового збору та 450 грн. витрат за проведення авто товарознавчого дослідження.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_3 41192 грн. 45 коп. страхового відшкодування, 411 грн. 92 коп. судового збору, а всього 41604 (сорок одна тисяча сто дев'яносто дві) грн. 37 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3000 грн. завданої моральної шкоди, 243 грн. 60 коп. судового збору, а всього 3243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представник МТСБУ, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, поставив питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, заявлених до МТСБУ.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги до МТСБУ, виходив з того, що постановою Господарського суду м. Києва від 21.10.2015 року ТзДВ «СК «РАЙП» визнано банкрутом. Однак, на думку заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вказана обставина є достатньою підставою для стягнення страхового відшкодування з МТСБУ, оскільки після офіційного оприлюднення ухвали щодо порушення справи про банкрутство, всі кредитори незалежно від строку настання зобов'язань мають право подавати заяви до господарського суду щодо грошових вимог до боржника. При цьому вимоги, які кредиторами не заявлено вчасно, або не заявлено взагалі не розглядаються і вважаються погашеними. Проте, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не перевірив обставини, щодо звернення позивача із такою заявою до господарського суду із вимогами до боржника ТзДВ «СК «РАЙП», чи включена така вимога до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів, тощо. Також, заявник апеляційної скарги зазначив, що для здійснення МТСБУ виплати страхового відшкодування необхідна одночасна наявність таких обставин: підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов'язань страховика за договором; недостатність коштів та майна страховика Проте, на думку представника МТСБУ, судом сукупності вказаних обставин не встановлено.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника відповідача МТСБУ в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки страхова компанія в якій застраховано цивільну відповідальність винної у ДТП особи визнана банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, тому завдані збитки, в межах страхового відшкодування підлягають стягненню з МТСБУ.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом першої інстанції не дотримані, тому рішення суду не можна вважати законним та обґрунтованим.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2.

08 вересня 2012 року з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі, сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої автомобіль позивача «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.10.2012 року, яка набрала чинності, ОСОБА_4 визнано винним у скоєному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. (а.с.43 том 1)

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 18.09.2012 року, сума завданого ОСОБА_3, як власнику автомобіля матеріального збитку складає 41192,45 грн. (а.с.11-19 т.1)

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 застрахована згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП», що підтверджується Полісом №АВ/5194820 від 25.04.2012 року (а.с.44 том 1).

Згідно із ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі ? Закон), у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

За правилами ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог п. ґ) ч. 41.1 ст. 40 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог п. а) ч. 41.2 ст. 40 зазначеного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно ч. 51.7 ст. 51 даного Закону у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов'язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов'язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.

Таким чином, цим Законом визначено необхідні обов'язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, який визнаний банкрутом.

Матеріалами справи підтверджено, що дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, оскільки вона сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, належного ОСОБА_4, який на відповідній правовій підставі володів забезпеченим транспортним засобом, внаслідок якої наступила цивільно-правова відповідальність останнього, що застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП» Поліс АВ/5194820 від 25.04.2012р.

Встановлено, що в даному випадку у ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП», як страховика, який застрахував цивільну відповідальність володільця транспортного засобу ОСОБА_4, виник обов'язок за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.10.2015 року порушено провадження у справі №910/25842/14 про банкрутство ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП» та відкрито ліквідаційну процедуру. (а.с. 218-226 том 1).

Із змісту постанови Господарського суду м. Києва від 21.10.2015 року у справі №910/25842/14 убачається, що ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого, зобов'язано ліквідатора провести ліквідаційну процедуру та подати суду ліквідаційний баланс банкрута та звіт ліквідатора. (а. с. 227-231 том.1).

Згідно роз'яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство» провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України від 14 травня 1992 р. N 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону від 30 червня 1999 р. N 784-XIV, далі - Закон), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК), іншими законодавчими актами України. Закон містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Згідно преамбули Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 р.N 2343-XII в редакції Закону від 22 грудня 2011 року N 4212-VІ, який набрав чинності з 18 січня 2013 року (далі - Закон) цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Згідно частин першої, другої та четвертої статті 23 даного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

За правилами ч. 1 ст. 38 зазначеного Закону, яка передбачає наслідки визнання боржника банкрутом, вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

З урахуванням наведеного, в даному випадку розгляд питання про проведення регламентної виплати за зобов'язаннями ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП» за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може бути здійснений за умови наявності у МТСБУ підтвердження наступного: визнання Господарським судом м. Києва ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП» банкрутом; вимога особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, включена до затвердженого судом реєстру кредиторів; особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, не здійснено виплату, що підтверджується ліквідаційним балансом, затвердженим Господарським судом м. Києва.

Однак, суд першої інстанції, стягуючи з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача ОСОБА_3 майнову шкоду завдану ДТП, в порушення вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України не з`ясував та не перевірив чи є в даному випадку підстави для проведення регламентної виплати МТСБУ за зобов'язаннями ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП»; чи зверталась позивач ОСОБА_3 з вимогами до Господарського суду м. Києва про включення її в реєстр кредиторів в межах ліквідаційної процедури, тобто чи є вона конкурсним кредитором, в яку чергу повинні погашатися її вимоги в ліквідаційній процедурі; чи передані справи страховика ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП» до МТСБУ; чи затверджений Господарським судом м. Києва ліквідаційний баланс та реєстр кредиторів в тому числі шостої черги; чи достатньо коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; чи в даному випадку відповідач МТСБУ повинен відшкодувати позивачу майнову шкоду за правилами, передбаченими ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV.

В судовому засіданні в суді аеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 пояснив, що до господарського суду вони не зверталися.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та безпідставного висновку про відшкодування майнової шкоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки на час звернення до суду у позивача відсутні підстави для проведення регламентної виплати МТСБУ за зобов'язаннями ТзДВ «Страхова компанія «РАЙП».

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України у відшкодування сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції судового збору 453,11 грн.( а.с.36 т.2).

Рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4 не оскаржено, тому в апеляційному порядку не переглядалось відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2016 року скасувати в частині задоволення позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України і в цій частині ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України у відшкодування сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції судового збору 453,11 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: