КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5286/15-ц
Провадження № 2/552/36/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

при секретарі Масцевій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача та представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Агро Фактор» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «БГ Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором , суд,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 27 серпня 2012 року між ПАТ «Банк Перший» (правонаступник ПАТ «БГ Банк») та відповідачем ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 49КР-1, права та вимоги за якими належить ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор». Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 100 000 грн. 00 коп. зі сплатою 23,5 % річних на строк до 26 серпня 2019 року. 27 серпня 2012 року з метою забезпечення виконання зобовязань між банком та ОСОБА_4 з відповідачем ОСОБА_2 укладений договір поруки, умовами якого передбачена солідарна відповідальність відповідачів перед позивачем. Внаслідок невиконання ОСОБА_4 зобовязань по кредитному договору, станом на 14 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 80 409 грн. 21 коп. Крім суми заборгованості, просив стягнути понесені судові витрати.

У судовому засідані представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що не зважаючи на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року про визнання недійсними Договору про відступлення права вимоги від 14.11.2014 року та Договору про відступлення права вимоги від 12.11.2014 року, позивач в силу ч.1 ст.388 ЦК України є добросовісним набувачем прав за кредитним договором, а тому це право власності у нього не може бути витребувано. Відповідно вказане рішення суду ніяким чином не впливає на спірні правовідносини між сторонами у цій справі. Просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2, яка представляє і інтереси відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідачем ОСОБА_4 здійснюються щомісячні платежі в рахунок погашення кредитних коштів, будь-яка заборгованість не існує. Всі платежі перераховуються на рахунок ПАТ «БГ Банк». Не вважає, що позивач має право звертатися до суду з даним позовом, оскільки ним в судовому засідання взагалі не доведений факт отримання відповідачем ОСОБА_4 кредитних коштів, у позивача відсутня вся фінансова документація по даному кредиту. Крім того, рішенням суду визнаний недійсний перший договір відступлення права вимоги. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи ОСОБА_3 вважає позовні вимоги безпідставними виходячи з наступного. ПАТ «БГ Банк» відповідно до положень ст. 512 ЦК України не передавало своїх прав як кредитора по даному кредитному договору іншій особі. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 грудня 2015 року визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 14.11.2014 року, укладений між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» у тому числі щодо спірного кредитного договору. За час розгляду даної справи у судових інстанціях, право вимоги по даному кредитному передавалось неодноразово і останній раз позивачу по справі. Приймаючи до уваги дане рішення суду, ПАТ «БГ Банк» є власником вимоги по кредитному договору та лише він наділений правом кредитора. Відповідачі виконують взяті на себе зобовязання, здійснюють погашення кредитних коштів, заборгованості не існує. Позивач не може довести суду порушення відповідачем ОСОБА_4 графіку платежів, оскільки немає жодного фінансового документу та не може довести сам факт отримання кредитних коштів. Всі ці документи має лише ПАТ «БГ Банк» як належний кредитор. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року між ПАТ «Банк Перший» та відповідачем ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 49/КР-1, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 100 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 26 серпня 2019 року.

27 серпня 2012 року між ПАТ «Банк Перший» та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 49/З-1, відповідно до якого іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в заставу (іпотеку) належне іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру № 17, по вул. Опитній, 3 у м. Полтаві в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов»язань позичальника за кредитним договором зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього.

27 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 49/П-2.

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки поручитель зобов»язується солідарно з позичальником відповідати в повному обсязі перед кредитором за виконання усіх зобов»язань позичальника за кредитним договором.

09 грудня 2013 року між цими ж сторонами позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 49/КР-1 від 27 серпня 2012 року в частині надання згоди відповідачем на доступ до його кредитної історії. В іншій частині зміни до договору не вносились.

Публічне акціонерне товариство «БГ Банк» є правонаступником усіх прав та зобов»язань Публічного акціонерного товариства «Банк Перший».

14 листопада 2014 року між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого банк передав права вимоги по ряду кредитних договорів, у тому числі і по кредитному договору № 49/КР-1.

05 червня 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» на підставі договору про відступлення права вимоги передало права вимоги по даному кредитному договору до ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід» від імені та інтересах і за рахунок якого на підставі договору про управління активами № 1-КІФ від 01.06.2012 року діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон-Капітал».

14 липня 2015 року між ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід» від імені та інтересах і за рахунок якого на підставі договору про управління активами № 1-КІФ від 01.06.2012 року діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон-Капітал» та ТОВ «Факторинговою компанією «Агро Фактор» укладено договір про відступлення права вимоги по кредитному договору № 49/КР-1.

Згідно переліку кредитних договорів за договором відступлення права вимоги від 14.07.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_4 по кредитному договору № 49/КР-складає 80 409 грн. 21 коп.

Відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 02 грудня 2015 року по справі за позовом ПАТ «БГ Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» про визнання нікчемних правочинів та застосування наслідків їх недійсності апеляційну скаргу ПАТ «БГ БАНК» задоволено. Визнано недійсними Договір про відступлення права вимоги від 12 листопада 2014 року за яким Публічне акціонерне товариство «БГ БАНК» передало права вимоги до Позичальника Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло» та Договір про відступлення права вимоги від 14 листопада 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І А., зареєстровано в реєстрі за номером 1025, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «БГ БАНК» передало права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло» та застосовано судом наслідки недійсності.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5,6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

В силу положень ст. 512 ЦК України відступлення права вимоги є переданням кредитором своїх прав іншій особі за правочином, а в силу приписів ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено , що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Приймаючи до уваги постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 грудня 2015 року , ПАТ «БГ Банк» є власником права вимоги за Кредитним договором № 49/КР-1 від 27 серпня 2012 року та Договорами забезпечення договором іпотеки та договором поруки та як наслідок наділений правами кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, які вказані в якості предмету у зазначених Договорах про відступлення права вимоги.

Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання представника позивача про застосування до спірних правовідносин положення ч.1 ст.388 ЦК України щодо добросовісності набувача, оскільки предметом цього спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, а не витребування власником свого майна у добросовісного набувача (віндекаційний позов).

До того ж, постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 грудня 2015 року встановлено, що ОСОБА_5, укладаючи спірні Договори від імені Банку ( ПАТ «БГ Банк), не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності (а.с. 10 т.2). Таким чином право вимоги банку за спірними договорами відступлене не з волі цієї юридичної особи. Тому в силу п.3 ч.1 ст.388 ЦК України таке майно може бути витребуване у добросовісного набувача.

Приймаючи до уваги встановлені судовим рішенням обставини, а саме що Договори про відступлення права вимоги від 12 листопада 2014 року та 14 листопада 2014 року визнані недійсними та застосовано наслідки недійсності правочину, тому ПАТ «БГ БАНК» не здійснював заміну сторони у кредитних зобов'язаннях, в тому числі і за Кредитним договором № 49/КР-1 від 27 серпня 2012 року та повязаних з ним інших договорах , а тому саме ПАТ «БГ БАНК» є належним кредитором за всіма кредитними зобов'язаннями відповідача ОСОБА_4

За таких обставин, ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» не має права вимоги за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_4 за кредитним договором № 49/КР-1 від 27 серпня 2012 року.

Як пояснив в судовому засіданні представник третьої особи ПАТ «БГ БАНК» ОСОБА_4 не має заборгованості по кредитному договору № 49/КР-1 від 27 серпня 2012 року, здійснення погашення кредитних коштів відбувається відповідно встановленого графіку.

Представником позивача не надано доказів на спростування зазначених тверджень щодо часу виникнення заборгованості , порушення відповідачем графіку повернення кредитних коштів.

Суд не може прийняти до уваги заперечення представника позивача ОСОБА_1 щодо непідготовленості до участі у справі, відсутності у нього як позовної заяви так і інших документів, надання часу для додаткових письмових пояснень, оскільки договір про надання юридичної допомоги між адвокатом ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Агро Фактор» укладений 09 грудня 2015 року, а тому він мав можливість відповідно до ст. 27 ЦПК України реалізувати свої права щодо ознайомлення з матеріалами справи, надання письмових пояснень та підготовки до розгляду справи.

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Агро Фактор» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутніми в судовому засіданні протягом цього ж строку з дня отримання копії рішення.

Головуючий Ж.В.Кузіна