Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/592/14-ц Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М. В. (Олевський р/с)
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Банк звернувся до суду з позовом, та, уточнивши позовні вимоги просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 11518,59дол.США, що за курсом НБУ 14,47грн. складає 166673,99грн. Зазначав, що відповідно до укладеного договору від 23.04.2007р. відповідач отримав кредит у розмірі 5000 дол.США зі сплатою % за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.04.2037р. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 14.02.2013р. утворилась заборгованість в сумі 11518,59 дол.США, що за курсом 14,47грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.11.2014р. складає 166673,99грн.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №ZRZ0G200003838 від 23.04.2007р. в розмірі 166673грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 70853,51 грн., заборгованості за % за користування кредитом - 37061,73 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 43879,26 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 6511,50 грн., штрафу (фіксована частина) - 452,76 грн., штрафу (процентна складова) - 7915,23 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові. Зазначає, що судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано матеріальний закон.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року рішення Олевського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

За змістом ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Зокрема, ч.4 ст.60 ЦПК установлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з уточненою позовною заявою станом на 14 лютого 2013р. утворилася заборгованість у розмірі 11518,59дол.США (еквівалентно 166673,99грн.) : 4896,58дол.США - заборгованість за кредитом; 2561,28дол.США - заборгованість за % за користування кредитом; 450до.США - заборгованість із комісії за користування кредитом; 3032,43дол.США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до умов договору: 31,29дол.США (фіксована частина) і 547,01дол.США (% складова) (а.с.158-160).

За змістом ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи викладене, та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України, висловивши правову позицію із цього питання, зокрема у постанові від 21 жовтня 2015р. у справі №6-2003цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

На підставі наведеного рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафів за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у позові.

В решті вимог рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року в частині стягнення штрафів за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» із 1666,73грн. до 1583,06грн. судового збору. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: