Провадження №: 2/752/1568/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Лебедєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги,

встановив:

01.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачем зазначено, що з 30.12.2013 року і по 23.03.2015 року перебував у трудових відносинах із ПАТ «Мостобуд». На день його звільнення з роботи ПАТ «Мостобуд» Мостозагін № 2 не виплатило йому заробітну плату у розмірі 10 120, 94 грн. Стверджував, що порушення його права на отримання заробітної плати триває і на час звернення в суд з позовом.

Просив стягнути з відповідача належну йому заробітну плату у сумі 10 120, 94 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та вихідну допомогу, передбачену ст. 44 КЗпП України.

До початку розгляду справи по суті, позивач уточнював свої позовні вимоги, просив стягнути на його користь з ПАТ «Мостобуд» 10 120, 94 грн. заборгованості по заробітній платі, 19 524, 00 грн. середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, 1 747, 30 грн. вихідної допомоги.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали з урахуванням уточнень, просили задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача направила на адресу суду клопотання про завершення розгляду справи за її відсутності, просила вирішити спір за наявними у матеріалах справи доказами.

Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.12.2013 року перебував у трудових відносинах із ПАТ «Мостобуд», а наказом № 10-к ПАТ «Мостобуд» від 23.03.2015 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 39 КЗпП України (а.с. 5-7).

За даними звітів про виплату заробітної плати ПАТ «Мостобуд», Мостозагін № 2 за періоди з 01.07.2014 по 31.03.2015 року та з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року, залишок невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 становить відповідно 10 120, 94 грн. та 10 420, 94 грн. (а.с. 8, 9).

Відповідно до даних, що містяться у відомості нарахування коштів № 84 (заробітна плата та аванси на карткові рахунки співробітників), на картковий рахунок ОСОБА_1 - НОМЕР_1, 20.04.2015 року було нараховано 300, 00 грн. (а.с. 11).

За правилами ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано ст. 43 Конституції України.

Отже, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у розмірі 10 120, 94 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, підлягають задоволенню і заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги у частині стягнення з відповідача компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку за правилами ст. 117 КЗпП України, відповідно до якої у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За правилами п. 5 р. IV Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Час затримки виплати ОСОБА_1 розрахунку при звільненні з 23.03.2015 року по час завершення судового розгляду справи за заявленими позовними вимогами, а саме по 29.02.2016 року складає 230 днів.

За даними довідки Мостозагону № 2 ПАТ «Мостобуд» заробітна плата ОСОБА_1 за останні два робочих місяці складала - у грудні 2014 року 1 733, 15 грн., у січні 2015 року 1 747, 30 грн. (а.с. 41).

Суд погоджується з визначеним відповідачем розміром середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 у сумі 84, 89 грн.

Відтак, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19 524, 00 грн. грн., який визначений судом за даними про кількість робочих днів за весь період затримки виплати розрахунку при звільненні та розміру середнього заробітку за один відпрацьований день (230 (кількість робочих днів) х 84,89 (середній заробіток за один день) = 19 524, 00 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги - такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Правилами ст. 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2, 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

За даними трудової книжки позивача ОСОБА_1, а саме запису № 17 від 19.03.2015 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 39 КЗпП України, а тому, незважаючи на встановлені судом обставини щодо порушення відповідачем встановлених законом строків виплати заробітної плати позивачу у суду відсутні підстави для висновку, ОСОБА_1 23.03.2015 року звільнився з роботи в ПАТ «Мостобуд» з причин порушення останнім законодавства про працю.

Крім того, при зверненні до суду з вимогою щодо стягнення на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги позивачем не надано суду та не заявлено про витребування судом копії колективного договору для перевірки наявності у ньому положень щодо виплати вихідної допомоги працівникові за умови звільнення з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи на користь держави стягнути з відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 115, 117 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213-215, 218 ЦПК, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Мостобуд» (01033, м. Київ, вул. Паньківська, 5, ) на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 10 120, 94 грн., компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19 524, 00 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 29 644 (двадцять дев»ять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 94 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Мостобуд» (01033, м. Київ, вул. Паньківська, 5, ) на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Плахотнюк К.Г.