____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3154/16-ц
Провадження № 2/520/2576/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2016 року

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В. при секретарі Цапенко О.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Одеса та інспектора патрульної служби 4-го батальону 1-ої роти Макара Андрія Юрійовича про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
21.03.2016р. Григорук звернувся до суду з позовом до інспектора Макара (перший відповідач), у якому просив суд зобов`язати останнього спростувати інформацію щодо його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, внесеного до автоматизованої інформаційної системи департаменту державної автомобільної інспекції України» (НАІСДДАІ, далі система НАІС) шляхом їх видалення, зобов`язати його вибачитись при свідках за приниження його честі, гідності та ділової репутації за розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності та стягнути з нього моральну шкоду 2000 грн.

В подальшому ОСОБА_2 , в порядку ст.31 ЦПК України, подав уточнений позов, у якому просив суд зобов`язати Управління патрульної поліції м.Одеси (другий відповідач) спростувати інформацію щодо його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення внесеного до автоматизованої інформаційної системи департаменту державної автомобільної інспекції України» (НАІСДДАІ, далі система НАІС) шляхом їх видалення, також стягнувши моральну шкоду у 2000 грн., та зобов`язати Макара вибачитись при свідках за його негативні висловлювання на адресу позивача: «…і це ставить під сумнів взагалі набуття Вами, як водія, ваших водійських прав».

Такі вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що 18 жовтня 2015р. інспектором Макаром у відношенні нього складено постанову ПС2 6950525 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122ч.1 КУпАП і накладено штраф 225 грн.
В подальшому ця постанова направлена до Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ, де 12.01.2016р. відкрито виконавче провадження. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси 3.12.2015р. скасовано постанову інспектора Макара від 18.10.2015р. і визнано дії останнього щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності неправомірними.
Вважає, що діями інспектора Макара йому спричинена моральна шкода, яка виразилася у тому, що було порушено його звичайний ритм життя, що його мати тяжко перенесла вказану подію, що відбилося на її душевних стражданнях, і, що з-за неправомірних дій першого відповідача він повинен бігати по виконавчих службах, відстоювати свої права в суді і доводити свою невинуватість.
Відповідач Макар до суду не з`явився, надав письмові заперечення проти позову у яких просив суд розглядати справу у його відсутності, просив у позові відмовити за його необґрунтованістю.
Представник Управління патрульної поліції м.Одеси Оніщенко К.С. проти позову заперечувала, надала суду письмові заперечення у яких підкреслила необґрунтованість вимог позивача та недоведеність обставин на які він посилався, як на підставу до задоволення позову.
Вислухавши доводи осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб.
Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Тобто згідно положень ст.1167 ЦК України позадоговірна (деліктна) відповідальність, що є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як:- протиправність поведінки; - шкода;- причинний зв`язок між ними;- вину заподіювача шкоди.
Згідно роз`яснень ПП Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.10 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи, 18 жовтня 2015р. першим відповідачем у відношенні позивача складено постанову ПС2 6950525 про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122ч.1 КУпАП і накладено штраф 225 грн. В подальшому, оскільки позивачем штраф не було сплачено, постанова направлена до Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ, де 12.01.2016р. відкрито виконавче провадження.
Позивач оскаржив постанову першого відповідача, і Малиновський районний суд м.Одеси 3.12.2015р. своєю постановою скасував постанову першого відповідача від 18.10.2015р. визнавши дії останнього щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності неправомірними. 15.12.2015р. вказана постанова набрала чинності.
Щодо зобов`язання другого відповідача спростувати інформацію про винуватість позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, внесеного до системи НАІС шляхом її видалення, суд зазначає.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст.10 ЦПК України). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Хоча позивач не надав суду доказів внесення зазначеної ним інформації щодо скоєння 18.10.2015р. адміністративного правопорушення з винесенням постанови ПС2 6950525 з накладенням штрафу 255 грн. до системи НАІС, але представник другого відповідача цього не заперечував, отже цей факт доказуванню не підлягає.

Другий відповідач є внутрішнім користувачем системи НАІС, а не її розпорядником (суб`єктом) і не має повноважень щодо видалення будь-якої інформації, внесеної ним відповідно до Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних й інформаційно-телекомунікаційних системах, затверджених Постановою КМУ №373 від 29.03.2006р., якими, крім іншого, інформація яка міститься та обробляється в НАІС підлягає захисту.

Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо спростування інформації шляхом її видалення з системи НАІС заявлені не до належного відповідача, а отже задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач посилався на те, що на цей час дані рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 3.12.2005р. не внесені до системи НАІС, чим продовжується створення негативного враження про нього.

Позивач в розумінні ст.ст.10 та 60 ЦПК України не надав суду доказів цього. Навпаки, доданими до заперечень другого відповідача витягом з реєстру системи НАІС вбачається, що до неї внесені дані щодо скасування постанови ПС2 6950525 постановою суду.

Також відповідач просив суд зобов`язати першого відповідача вибачитися перед ним при свідках за негативні висловлювання на його адресу першого відповідача: «…і це ставить під сумнів взагалі набуття Вами як водія ваших водійських прав», що відбулися у судовому засіданні 3.12.2015р. в Малиновському районному суді м.Одеси при розгляді адміністративного позову відповідача та зазначив, що в суді перший відповідач дав пояснення про направлення постанови до виконавчої служби, яка відкрила виконавче провадження.

Позивач обґрунтовуючи спричинення йому моральної шкоди зазначив, що було порушено його звичайний ритм життя, що його мати тяжко перенесла вказану подію, що відбилося на її душевних стражданнях, і, що з-за неправомірних дій першого відповідача він повинен бігати по виконавчих службах, відстоювати свої права в суді і доводити свою невинуватість.

Позивач не зазначив жодного з передбачених ст.23 ЦК України підстав для задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, не довів факту заподіяння йому моральних страждань діями першого відповідача, тобто шкоди і, як наслідок, і причинного зв`язку. Судом такого факту також не встановлено. Крім цього постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 3.12.2015р., дії першого відповідача щодо направлення постанови ПС2 695025 до Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ неправомірними не визнані.

Щодо тверджень про душевні страждання матері позивача, які виникли внаслідок неправомірних дій першого відповідача по відношенню до позивача, суд зазначає, що такі обставини не є предметом доказування по цій справі.

Оскільки позивач не надав суду доказів обставин на які він посилався, як на підставу цих вимог, а сторони відповідачів заперечували їх, крім того, не обґрунтував з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди у 2000 грн., та якими доказами це підтверджується, то у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено учасниками процесу до апеляційного суду Одеської області упродовж 10 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Бескровний Я. В.