Справа № 189/592/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.09.2016 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є його родичем - чоловіком рідної сестри ОСОБА_3 Позивачка разом з сином та родиною відповідача проживали в будинку матері позивачки в с. Великомихайлівка вул. Центральна, 31, який належав на праві власності матері ОСОБА_4, яка померла 05.10.2009 року та вели роздільне господарство. З 2007 року позивачка виїздила на сезонні роботи до Польщі, Словакії, працювала за кордоном та заробила суму грошей, які були покладені на депозитний рахунок ВАТ КБ «Надра» 21.06.2010 року згідно договору № 1219153 в сумі 6034 євро 76 євроцентів на шість місяців з пролонгацією цього строку. Коли закінчився строк дії договору вкладу, гроші з депозиту були переведені на її банківську картку, яка була видана банком «Надра», коли вона проживала з чоловіком у с. Вовче Турківського району Львівської області. В 2011 році вона з чоловіком розлучилися та вона повернулася в с. Великомихайлівка Покровського району, але відповідач забрав всі її речі, документи паспорт, код, свідоцтво про народження, копію договору про банківський вклад, банківську картку «Надра» з сумою грошей у розмірі 5460 євро), а її вигнав з будинку. Крім того, ОСОБА_2 утримує належні їй речі газову плитку, мікрохвильову піч, музичний центр, ДВД, морозильну камеру, пилосос, диван, два крісла, вироби з золота (хрестик, два ланцюжки, сережки), килим, сервізи, посуд, шафу, гардини, штори та карнизи, вироби з хрусталю, люстри, ковдри та подушки, електровафельниця, великі мякі іграшки, бурякорізка, бутовий камінь для паркану, штахет з рейками. Всього на загальну суму 45300 грн. Позивачка вважає, що відповідач незаконно заволодів її майном, в звязку з чим їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 20000 грн. Просить суд зобовязати ОСОБА_2 повернути в натурі належне їй майно, при відсутності майна стягнути з відповідача його вартість у розмірі 45300 грн., стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просить позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі. ОСОБА_2 суду пояснив, що з 2004 року він разом зі своєю родиною проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. До 2004 року у вказаному будинку проживала сестра його дружини ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 В 2004 році позивачка разом зі своїм чоловіком виїхали на заробітки за межі України, а їх син залишився проживати з ними. До цього часу остання сі своїм сином не спілкувалася, його життям не цікавилася та участі в його вихованні не приймала. В 2009 році ОСОБА_1 приїхала до с. Великомихайлівка, так як померла її мати ОСОБА_4, забрала свого сина та поїхала до чоловіка у Львівську область. Через декілька місяців повернулася до с. Великомихайлівка та залишила дитину проживати з відповідачем та його дружиною та зовсім ним не цікавилася. В 2010 році до них прийшов мешканець с. Великомихайлівка, який залишив на огорожі території домоволодіння сумку з речами ОСОБА_1, яка потім прийшла та забрала вказану сумку. В 2012 році ОСОБА_7 була позбавлена батьківських прав відносно свого сина та його опікуном призначено ОСОБА_3 За весь цей час позивачка аліменти не сплачувала та не надавала ніякої допомоги. Банківську карту він не бачив та кошти з неї не знімав. Що стосується майна, про яке вказує позивачка, то деяке є в домоволодінні, однак це майно ОСОБА_5 залишив своєму сину ОСОБА_6 Відповідач наголосив, що він цим майном не користується та просить в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він являється рідним братом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Хата, в якій проживає сімя ОСОБА_2 належала ОСОБА_4, яка є їх матірю, та яку вони втрьох успадкували. На даний час з ОСОБА_2 проживає і син ОСОБА_9 ОСОБА_10. Коли позивачка приїхала із Львівської області з сином додому в с.Великомихайлівка, відповідач її вигнав, забрав документи та гроші, а ОСОБА_6 залишився з ними (зі слів позивача). До переїзду у Львівську область ОСОБА_1 проживала в батьківській хаті, вела господарство зі своїм чоловіком, їздила на заробітки, а за сином доглядала бабуся. Коли бабуся померла, вона забрала сина до Львову, однак відповідач забрав хлопця, а позивачку позбавив батьківських прав. Все майно перераховане в позовній заяві знаходилося в хаті також була і банківська картка.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він являється сином позивачки. Його батьки в 2004 році були позбавлені батьківських прав та його виховували опікуни ОСОБА_2, ОСОБА_3 з бабусею, яка померла в 2009 році. В будинку батько йому залишив музичний центр, мікрохвильову піч, мякі меблі, газову плиту, та сказав, щоб він не віддавав матері. Посуд, сервізи мати попродавала. Банківську карточку він пару разів бачив вдома у матері, коли вона покидала будинок.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В свою чергу ст.61 ЦПК України зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так, відповідно до висновку від 28.03.2016 року, затвердженого начальником Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за наслідками перевірки заяви від ОСОБА_1, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли цивільно-правові відносини, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Згідно рішення Турківського районного суду Львівської області від 26.06.2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав щодо сина ОСОБА_6 та призначено над ним опікуном ОСОБА_3.

Відповідно до акту обстеження на предмет підтвердження факту проживання, складеного депутатами Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області комісією було проведено обстеження на предмет підтвердження факту проживання ОСОБА_3 та чоловіка ОСОБА_11 та дітей ОСОБА_11, ОСОБА_12, дитини під опікою ОСОБА_6 В ході обстеження виявлено, що починаючи з 2006 року ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_2 здійснювали догляд за ОСОБА_4, яка проживала разом з ними до дня її смерті 05.10.2009 року. Крім них догляд за ОСОБА_4 ніхто не здійснював.

Так, згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 387 Цивільного кодексу України унормовано, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду позову. Предметом позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати їхнє право власності або інше субєктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з їхнього володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння). Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності у позивача субєктивного права на витребування майна з чужого незаконного володіння вона повинна надати суду відповідні докази, що підтверджують її право на вказане майно, а також факт наявності майна у незаконному володінні відповідача та факт відсутності у відповідача правових підстав для володіння майном.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, позивачем у справі не надано суду жодних допустимих доказів на підтвердження права власності позивача або інше субєктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з її володіння.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки про витребування майна з чужого незаконного володіння з наведених вище підстав задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що вимоги про відшкодування моральної шкоди, витікають з головних вимог, в задоволенні яких позивачці відмовлено, то в цій частині вимог також необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 152, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.С. Пустовар