Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-5130/2010
У Х В А Л А

іменем України

21 січня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Пічка О.П.,

представника стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції.

В своїй скарзі вказувала, що 20 січня 2012 року державним виконавцем Київського відділу ДВС Полтавського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з неї грошових коштів на користь ПОКВТПГ «Полтаватеплоенерго» в сумі 9111,13 грн. та про стягнення виконавчого збору.

Посилаючись на те, що позов про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за місцем її проживання не предявлявся, вважає, що виконавче провадження не може бути відкрите, тому просила суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та повернути стягнуту з неї суму в розмірі 10042,24 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала вимоги своєї скарги, посилаючись на викладені в ній обставини.

Державний виконавець щодо задоволення скарги заперечувала. Пояснила, що виконавче провадження відкрито за місцем проживання боржника, дії державного виконавця вчинені в межах наданих йому повноважень, в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», є правомірними.

Представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в судовому засіданні щодо задоволення скарги також заперечувала. Пояснила, що розмір заборгованості за виконавчим листом в межах виконавчого провадження, відкритого згідно з постановою державного виконавця від 20 січня 2012 року, направлено саме на погашення боргу за послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1, рішення суду виконано в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення заявника, державного виконавця та представника стягувача, дослідивши зібрані по справі докази, матеріали виконавчого провадження, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2010 року, яке вступило в законну силу, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.1999 року по 01.06.2010 року в сумі 9081,13 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 9111,13 грн.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Як встановлено судом, судове рішення ОСОБА_1 виконано не було, у звязку з чим по справі видано виконавчий лист.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обовязок, а не право державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, якщо не закінчився строк його пред'явлення до виконання, та він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Встановлено, що державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3 20 січня 2012 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 30792126 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29 листопада 2011 року Київським районним судом м. Полтави в справі № 2-5130/10 про стягнення суми боргу в розмірі 9111,13 грн. з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. При цьому норми права встановлюють, що право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Судом встановлено та підтверджено поясненням самої ОСОБА_1, що її постійним місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, є АДРЕСА_2.

Тому суд приходить до висновку, що дії державного виконавця в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 січня 2012 року є правомірними, вчиненими в чіткій відповідності до вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом, державним виконавцем виконавче провадження, як того вимагають норми ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», було відкрите за заявою стягувача та на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавчого листа Київського районного суду м. Полтави.

За таких обставин підстави для скасування законної та обґрунтованої постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Доводи заявника про те, що за судовим рішенням стягнуто заборгованість за послуги з теплопостачання, отримані за адресою АДРЕСА_3, жодним чином не спростовують правомірності постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, судом встановлено, що грошові кошти, які були стягнуті з відповідача ОСОБА_1 в результатів здійснених державним виконавцем дій, були направлені саме на погашення заборгованості за послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_3, що відповідає ухваленому судом рішенню в справі № 2-5130/10.

Дослідженими матеріалами виконавчого провадження встановлено, що згідно з постановою державного виконавця від 20 березня 2015 року виконавче провадження закінчено у звязку з повним фактичним виконанням судового рішення.

Обставина виконання судового рішення в повному обсязі підтверджена поясненнями представника стягувача в судовому засіданні.

Встановивши дані обставини, враховуючи, що рішення та дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції вчинені на підставі та в межах наданих йому повноважень, в чіткій відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати за розгляд справи в суді слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний термін з дня проголошення ухвали.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

21.01.2016