Ухвала

іменем україни

28 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., ЗавгородньоїІ.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Айсберг», про захист житлових прав, визнання права на розподіл квартири, надання дозволу на розподіл квартири, визнання наймачем квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звернулись до суду з указаним позовом, в якому просили захистити їх житлові права, визнавши за ними право на поділ квартири АДРЕСА_1 у відповідності до технічних висновків «НДІПРОЕКТ»; рекомендувати Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради надати дозвіл на поділ квартири АДРЕСА_1; визнати ОСОБА_4 наймачем квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

В обґрунтування вказаних вимог, позивачі зазначили, що вони та відповідачі зареєстровані в одній квартирі, однак через неприязність стосунків спільне проживання стало неможливим, а тому бажають розділити квартиру. Крім того, позивач ОСОБА_4 вважає, що вона за згодою інших мешканців має право вимагати визнати її наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення, однак відповідачі заперечують.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що у спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6

Основним квартиронаймачем була померла ОСОБА_11, яка є матір'ю ОСОБА_8, ОСОБА_4 і ОСОБА_6

Відповідно до ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч. 1 ст. 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Норма жилої площі в Україні встановлюється у розмірі 13,65 кв. м на одну особу (ст. 47 ЖК України).

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Враховуючи зазначені норми закону, кількість зареєстрованих у спірній квартирі осіб (7 осіб), розмір загальної жилої площі (51,80 кв. м) та розмір жилої площі, що припадає на одну особу (7,4 кв. м), суди дійшли правильного висновку про відсутність можливості поділу квартири АДРЕСА_1.

Також суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог про визнання ОСОБА_4 наймачем квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Таким чином, після смерті основного квартиронаймача право на визнання наймачем за договором найму квартири АДРЕСА_1 виникло у всіх повнолітніх членів сім'ї померлої ОСОБА_11, які проживали з нею. Зміна договору найму можлива за їх спільної згоди і лише у випадку відмови наймодавця, таке рішення може бути оскаржено в судовому порядку. Судами було встановлено, що рішення про відмову в зміні договору найму Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради не приймалось, а тому звернення до суду з вимогами про визнання ОСОБА_4 наймачем квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення є передчасним.

З урахуванням вказаного суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня Л.М. Мазур