Справа № 535/408/16-ц
Провадження № 4-с/535/1/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого, судді - Мальцева С.О.;

з секретарем судового засідання Білик Н.О.;

за участі представників сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на дії державного виконавця,

УСТАНОВИВ:

У травні 2016 року скаржник звернувся зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив суд: скасувати постанову державного виконавця Чорнорук від 16.05.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, визнати дії державного виконавця Котелевського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 неправомірними; зобовязати державного виконавця Котелевського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 прийняти рішення відповідно до вимог Закону та наданих повноважень.

В обґрунтування своїх вимог у скарзі скаржник посилався на те, що 22.12.2015 року Котелевським районним судом Полтавської області стягувачу було видано судовий наказ по справі №535/909/15-ц щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь скаржника заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.10.2012 року по 01.09.2015 року в сумі 7459, 08 грн. та направлено останнім з метою примусового виконання до Котелевського районного відділу державної виконавчої служби 06.04.2016 року.

Проте, постановою державного виконавця Чорнорук О.М. від 16.05.2016 року стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Вказану постанову державного виконавця представник заявника вважає незаконною, так як вона суперечать нормам законодавства про виконавче провадження та підлягає скасуванню.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримала скаргу, просила суд її задовільнити з підстав, які викладені у скарзі.

Представник державної виконавчої служби заперечував проти скарги, вважаючи постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження законною.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга на постанову державного виконавця від 16.05.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скаржник подав до державної виконавчої служби Котелевського районного відділу державної виконавчої служби заяву про примусове виконання разом з судовим наказом щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь скаржника заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.10.2012 року по 01.09.2015 року в сумі 7459, 08 грн.

Однак, постановою державного виконавця Чорнорук О.М. у відкритті виконавчого провадження було відмовлено через те, що у виконавчому документі відсутні ідентифікуючі відомості щодо боржника, а саме: не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника та дата народження.

Але ця підстава суперечить ст. 10 Цивільно - процесуального кодексу України та ст. 18 Закону України Про виконавче провадження де чітко вказано, що основними вимогами до виконавчого документа є - повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків),а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника.

Тобто, дата народження і ідент. код боржника є факультативними ознаками та зазначаються за умови, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ.

Як вбачається з судового наказу таких даних ані стягувачу, ані суду відомо не було.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, до переліку яких відноситься і виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Судовий наказ відповідає вище вказаним вимогам.

Окрім того, відповідно до ст. ст. 5,7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наділений досить широкими правами та обов'язками щодо примусового виконання рішень судів та актів інших органів. Тобто державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, а саме: його обов'язком є отримання ідентифікаційного коду через контролюючі органи. А вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Отже, посилання державного виконавця на те, що у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків (боржника) та дата народження боржника є не обґрунтованими та безпідставними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 25.06.2014 року у справі №6-62 цс14, де зазначено, що відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.2ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Відповідно до ч.2 ст.387 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому, державний виконавець не звернув увагу на визначену ЦПК України процедуру розгляду заяв про видачу судового наказу.

Так, згідно ч.2 ст.102 ЦПК України, суддя видає судовий наказ без проведення судового засідання і виклику стягувача та боржника, тобто в суду чи заявника відсутні законні можливості без згоди боржника отримати необхідні дані (в даному випадку індивідуальний ідентифікаційний номер та дату його народження).

Таким чином, згідно ст. 26 Закону У країни «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було жодних правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 18, 19, 26, ЗУ Про виконавче провадження, ст. 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», - задовольнити повністю.

2.Постанову державного виконавця Чорнорук О.М. від 16.05.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, - скасувати.

3.Визнати дії державного виконавця Котелевського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 неправомірними.

4.Зобовязати державного виконавця Котелевського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 прийняти рішення відповідно до вимог Закону та наданих повноважень.

5.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мальцев С.О.