Справа № 302/505/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду від 16 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про захист прав споживача та встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановила:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що 11.06.2008 року між ним та Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль» (далі по тексту ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») укладено кредитний договір №014/4081/82/39317. В договорі зазначено, що такий вважається укладеним за умови підписання сторонами кожної сторінки договору і додатків до нього (№№1, 2). ОСОБА_2 зазначає, що сторони ці додатки не підписували, цей факт оспорюється банком. Позивач вважає, що відповідач не виконав вимоги закону про кредитні зобов'язання за договором приєднання, зокрема щодо підписання окремих частин договору у вигляді додатків.

За таких обставин, посилаючись на норми ЦК України, Закон України "Про захист прав споживачів" просив суд встановити факт, що сторонами кредитного договору №014/4081/82/39317 не підписувалися додатки, які є невідємними частинами договору, а саме Додаток №1 «Графік повернення кредиту та сплати інших платежів», додаток №2 та умови кредитування за програмою.

Рішенням Міжгірського районного суду від 16 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що в описовій частині рішення неправильно викладено пояснення його представника. Банк, заперечуючи позов, надав суду копії документів під назвами «Графік погашення кредиту» та «Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу». Однак такі документи не містять жодних атрибутів, які б підтверджували, що вони мають безпосереднє відношення до кредитного договору №014/4081/82/39317. Також ці документи не містять всіх необхідних даних, які мали бути в них викладені. Зокрема, графік погашення не містить всіх складових платежів, а умови містять опис лише однієї з наявних у той час програм кредитування. Посилається, що суд взагалі не досліджував факт підписання додатку №2 до кредитного договору, чим порушив приписи ч.1 ст. 159 ЦПК України щодо безпосереднього дослідження доказів. Суд лише послався на пояснення банку, що такий додаток є тільки в оригіналі в кредитній справі, яка витребувана від банку для розгляду іншої цивільної справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали даної справи, цивільної справи №302/1272/15-ц та кредитної справи щодо укладення кредитного договору №014/4081/82/39317, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частиною 3 ст. 309 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Так, відповідно до приписів ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В прохальній частині позовної заяві позивач просив суд встановити факт не підписання сторонами кредитного договору трьох документів Додатків №№ 1, 2 та умов кредитування, які є невідємною частиною договору. Інших вимог, позовна заява ОСОБА_2 не містить. В процесі розгляду справи позивач в порядку ст. 31 ЦПК України не змінював позовні вимоги.

Тобто, предметом розгляду даної справи є виключно встановлення факту підписання чи не підписання вищевказаних документів.

Таким чином всі твердження апелянта про невідповідність, наданих позивачем копій документів, названих: графік погашення кредиту та умови кредитування, певним вимогам, саме щодо відсутності в них певної інформації, не мають жодного правового значення для даної справи, так як зміст таких документів не є предметом спору, а відтак такі доводи апеляції підлягають відхиленню.

З оглянутою колегією суддів в судовому засіданні кредитної справи щодо укладення кредитного договору №014/4081/82/39317 вбачається, що сторонами підписано додаток №1 до нього «Графік погашення кредиту та інших платежів» та Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у «ОСОБА_3 Аваль». Копії зазначених документів були надані відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції, такі наявні в матеріалах справи (а.с.33-36) та є повністю ідентичним вищезазначеним оригіналам, які мітяться в кредитній справі. При цьому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що дані документи не містять жодних атрибутів, які б підтверджували, що вони мають безпосереднє відношення до кредитного договору №014/4081/82/39317, оскільки оригінали таких документів містяться безпосередньо в кредитній справі, а відтак такі стосуються виключно кредитного договору №014/4081/82/39317.

Таким чином, твердження позивача щодо не підписання сторонами додатку №1 та умов кредитування є безпідставним та спростовується матеріалами справи.

Щодо Додатку №2, відомості про який містяться в певних пунктах кредитного договору, то такий дійсно в матеріалах справи відсутній і судом не досліджувався. Колегія суддів констатує, що документ під назвою «Додаток №2» відсутній і в матеріалах кредитної справи.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою колегії апеляційного суду Закарпатської області від 21.09.2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та залишено в силі рішення Міжгірського районного суду від 30.03.2016 року (т.2 аркуші 13-19 справи №302/1272/15-ц) (копія даного судового рішення долучена до матеріалів справи). В даній ухвалі судом встановлено, що Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у «ОСОБА_3 Аваль» і являються тим самим Додатком №2 про який ідеться в п.3.5. Кредитного договору №014/4081/82/39317. Дані обставини встановлені судовим рішенням ухваленим по справі між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», а відтак обставини не підлягають доведенню в силу приписів ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Оскільки Умови кредитування і є Додатком №2, а як уже було вище наведено такі умови підписані сторонами, то твердження позивача щодо не підписання Додатку №2, є також безпідставним.

Таким чином, хоча суд і допустив неповне зясування всіх обставин справи (стосовно підписання Додатку №2), однак таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи по суті, а тому не може бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції. З цих же підстав підлягають відхиленню й доводи апеляційної скарги щодо неправильного викладення в оскаржуваному рішенні пояснення його представника, так як це жодним чином не впливає на правильність вирішення справи по суті.

За таких обставин, враховуючи приписи ч.2 ст. 308 та ч.3 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 11, 61, 303, 307, 308, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді