26.05.2016 Єдиний унікальний № 371/429/16-ц
Провадження 2/371/287/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.,

за участю секретаря Смиченку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

7 квітня 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди у порядку спадкування, посилаючись на те, що 18 січня 2015 року померла його матір ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по вул. В.Пастушенка, 35, в с. Карапиші, Миронівського району, Київської області.

Однак, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері, він не має змоги оформити право власності на майно, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на вищевказаний будинок.

У звязку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування після смерті матер ОСОБА_2.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позов визнає.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Судом встановлено, що 18 січня 2015 року в с. Пустовіти Миронівського району Київської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 327704, виданим Виконавчим комітетом Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області 21 січня 2015 року /а.с. 5/.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по вул. Щорса, 44, с. Карапиші, Миронівського району, Київської області /а.с. 8-11/.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

За правилами частини першої ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України.

Відповідно до частини першої ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною першою ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов"язання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Той факт, що позивач є сином померлої, підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії І-АВ №438728 від 7 серпня 1971 року, в якому у графі "Мати" зазначена ОСОБА_2 /а.с.98/.

Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері, копія якого міститься у матеріалах спадкової справи /а.с. 32/, в установлений законом строк звернувся до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, однак у одержанні свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок йому було відмовлено у звязку із відсутністю права власності на вищезазначений житловий будинок /а.с. 18/.

Окрім позивача, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2, немає що підтверджується матеріалами спадкової справи №163/2015 /а.с. 28-39/.

Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного.

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановлено, що будинок під номером, 44, розташований по вулиці Щорса, села Карапиші, Миронівського району, Київської області був побудований у 1966 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений ПП Агенство земельного кадастру та оцінки "Гео Світ" технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі /а.с. 8-11/.

Згідно довідки №582 від 19 квітня 2016 року житловий будинок та земельна ділянка, власником яких являлася ОСОБА_2, знаходяться в с. Карапиші Миронівського району Київської області, і замість старої назви та номера вул. Щорса, буд. 44, присвоєну нову назву та номер - вул. Щорса, буд. 35 на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради №11 від 28 лютого 2003 року /а.с.15/.

Згідно довідки №581 від 19 квітня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Карапишівської сільської ради, житловий будинок №35 по вул. Щорса в с. Карапиші Миронівського району Київської області згідн погосподарських книг №4 та особового рахунку №0305 сільської ради за 1974-2015 роки належав ОСОБА_2 до дня її смерті 18 січня 2015 року /а.с.15/.

Згідно довідки №577 від 19 квітня 2016 року будинок №35 по вул. Щорса, с. Карапиші, Миронівського району, згідно погосподарської книги №4 особового рахунку 0305 земельна ділянка площею 0,15 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, сформована у 1969 році і використовується за цільовим призначенням, перебувала у користуванні ОСОБА_3 до дня її смерті /а.с.17/.

Із довідки №583 від 19 квітня 2016 року вбачається, що житловий будинок та земельна ділянка, власником яких являлася ОСОБА_2, знаходяться в с. Карапиші Миронівського району Київської області, і замість старої назви та номера вул. Щорса, буд. 35, присвоєну нову назву та номер - вул. В.Пастушенка, буд. 35 на підставі рішення третьої сесії Карапишівської сільської ради сьомого скликання №40-03-VІІ від 25 грудня 2015 року /а.с.16/, що також підтверджується копією рішення про перейменування вулиць села Карапиші, яке міститься у матеріалах справи /а.с.46/.

Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності.

До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Зідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 13 квітня 1979 року №112/5 документами погосподарського обліку є (форми первісного обліку для сільських рад народних депутатів форма №1)«Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, ОСОБА_2 своє право власності на вказаний житловий будинок, погосподарських будівель і споруд в БТІ не зареєструвала.

Після смерті ОСОБА_2 право на належне їй спадкове майно набув в порядку спадкування за заповітом позивач - ОСОБА_1.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, статтей 328, 1216, 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, керуючись статтями 10, 15, 60, 212, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: вул. В.Пастушенка, 35, в с. Карапиші, Миронівського району, Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 18 січня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі однак були відсутні під час проголошення рішення мають право його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 26.05.2016.

Суддя: підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук