Справа № 151/769/16-ц
Провадження № 2-о/151/65/16
РІШЕННЯ

іменем України

28.09.2016 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Задорожного В.П.

при секретарі Бондаренко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Чечельницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чечельницького району Вінницької області про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В :

26.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2 у зв"язку з онкологічним захворюванням. Факт смерті чоловіка підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №161 від 27 червня 2016 року, видане Республіканським онкологічним центром імені професора Г.В. Бондаря міністерства захворювання ДНР м. Донецьк. 08 вересня 2016 року для реєстрації смерті чоловіка вона звернулася до Макіївського районного відділу запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, де їй було видано свідоцтво про смерть її чоловіка ОСОБА_2 НОМЕР_1 від 08 вересня 2016 року, але свідоцтво про смерть видано на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні, та вважається недійсним. З метою оформлення спадкових прав після смерті чоловіка, заявниця просить суд ухвалити рішення про встановлення факту смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявниця ОСОБА_1 у судове засідання не з"явилася, надавши суду заяву про слухання справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Чечельницького районного відділу ДРАЦС в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового процесу не здійснювалась.

Проаналізувавши в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як вбачається з копії паспорту, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Вербка, Чечельницького району Вінницької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Як вбачається з штампу в паспорті заявника ОСОБА_1 16 грудня 1970 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (а.с.8).

Як вбачається з копії довідки від 26.04.2016 року № 524000100 Управління праці та соціального захисту населення Чечельницького району Вінницької області, заявник ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа. (а.с.13).

Факт смерті ОСОБА_2, підтверджується довідкою про смерть №161 від 27 червня 2016 року, яке видано Республіканським онкологічним центром імені професора Г.В. Бондаря міністерства захворювання ДНР м. Донецьк (а.с. 5).

Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті, 23.09.2016 року, гр. ОСОБА_1 зверталася до Чечельницького районного відділу ДРАЦС для державної реєстрації смерті гр. ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Макіївкі Донецької області. Однак, заявнику в реєстрації було відмовлено, натомість роз'яснено, що для зазначеної реєстрації необхідно надати лікарське свідоцтво про смерть встановленого Міністерства охорони здоров'я України зразка, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.(а.с.9).

Таким чином, факт смерті ОСОБА_2 підтверджується наданими суду доказами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищевказані документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

Як вбачається зі змісту Наказу Мінюсту України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Макіївка, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Макіївки.

Відповідно до роз'яснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року щодо застосування частини першої статті 257-1 ЦПК України, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справу порядку статті 257-1 ЦПК України.

Встановлення факту має для заявника юридичне значення, так як це необхідно для отримання спадщини.

За таких обставин, суд вважає, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214, 215, 223, 234, 256, 257-1 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Чечельницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чечельницького району Вінницької області про встановлення факту смерті, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, м. Донецьк Будьонівський район, Донецької області, визнавши дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 68 років.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення Чечельницького районного суду суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, надруковано в одному екземплярі.

Суддя: