Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/450/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Гасанбеков С.С.
Провадження № 22-ц/778/3437/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_3 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 червня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року, залишено без змін, в задоволенні позову відмовлено.

У травні 2016 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, в обґрунтування якої зазначила, що ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 травня 2015 року їй був повернутий судовий збір в сумі 1 483 грн. 70 коп., сплачений відповідно до квитанції від 24.03.2015 року.

12 травня 2016 року вона звернулась до УДКСУ у Новомиколаївському районі з метою виконання зазначеної ухвали, але її на виконання не прийняли, пославшись на пропущення строку для пред'явлення ухвали до виконання.

Вказує, що вона розраховувала встигнути пред'явити ухвалу до виконання до перебігу річного строку, але 04 травня 2016 року була в терміновому порядку відряджена на навчання до м. Каховка Херсонської області. Повернулась з відрядження 11 травня 2016 року, через що пропустила строк для пред'явлення ухвали про повернення судового збору до виконання.

На підставі зазначеного просила визнати поважною причину пропуску річного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, поновити пропущений строк з поважних причин.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на поважність причини пропуску нею строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, просить скасувати ухвалу суду, визнати поважною причину пропуску нею вказаного строку та поновити його.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відмовляючи у поновленні строку на пред'явлення виконавчого документу - ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 травня 2015 року - до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не наведені причини пропуску вказаного строку, що можна визнати поважними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом одного року.

За змістом п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом. Пропущені строки пред'явлення виконавчих документів суду до виконання поновлюються судом в установленому законом порядку.

Обов'язок щодо своєчасного пред'явлення виконавчого документу до виконання покладається на стягувача.

Підставою для поновлення строку пред'явлення до виконання виконавчого документа є наявність поважних причин такого пропуску, який у кожному конкретному випадку має в залежності від конкретних обставин встановити їх наявність та об'єктивну вагу для сторін та для справи. Зокрема, поважною причиною пропуску строку для пред'явлення документа до виконання є тривала хвороба стягувача, що перешкоджала вчиненню подібних дій, тривале відрядження тощо. Як поважні причини не слід розглядати перебування стягувача в омані, якщо у введенні в цей стан не винен боржник, щодо способу та порядку виконання судового рішення, або відсутність коштів у боржника для виконання зобов'язання тощо.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом, та у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його (ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 371 ЦПК України).

За положеннями ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність або неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 травня 2015 року ОСОБА_3 було повернуто суму судового збору у розмірі 1483,70 грн., сплачену нею відповідно до квитанції від 24 березня 2015 року № 149 на р/р 0196, МФО 813015, код отримувача 37963963.

Строк пред'явлення до виконання ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 травня 2015 року, з урахуванням припадання останнього його дня на вихідний день, сплив 10 травня 2016 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначала, що розраховувала встигнути пред'явити ухвалу до виконання до спливу річного строку, але 04 травня 2016 року, її було терміново відряджено на навчання до м. Каховка Херсонської області, з відрядження вона повернулась 11 травня 2016 року.

Згідно з ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 всупереч вимог ст.60 ЦПК України до заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від її волевиявлення і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного отримання та пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_3 ОСОБА_6, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги (адвокатська угода) від 14 липня 2015 року, ознайомився з матеріалами справи 06 серпня 2015 року, проте із заявою про видачу оригіналу квитанції про сплату судового збору ОСОБА_3 звернулась лише 29 квітня 2016 року, згідно її підпису у заяві отримала оригінал квитанції у цей же день (а.с.108,126).

Таким чином, ОСОБА_3 не наведені обставини, які перешкоджали їй з 06 серпня 2015 року отримати копію ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 травня 2015 року з оригіналом квитанції та звернутись до УДКСУ у Новомиколаївському районі з метою виконання зазначеної ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 фактично зводяться до змісту її заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України 11 листопада 2015 року (справа №6-1967цс15), ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання після їх перегляду в апеляційному порядку касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: