УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі: Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 04.09.2015 року у справі № 1116/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (м. Київ, третейський суддя Волошинович О.П.), -

в с т а н о в и в:

Заявник - ОСОБА_1 звернулась із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 04.09.2015 року по справі №116/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована наступними обставинами.

06.08.2008 року між ВАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №001-2008-2583 та Кредитний договір №001-2008-2584.

В зазначені Кредитні договори неодноразово вносились зміни у вигляді додаткових угод, а саме: 01.05.2009 р., 12.05.2009 р., 01.08.2010 р., 27.08.2010 р., 23.09.2011 р., 03.10.2012 р., 02.10.2013 р.

02.10.2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договори поруки № б/н, відповідно до, якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно по зобов'язаннях ОСОБА_3, що випливають з Кредитних договорів №001-2008-2583 та №001-2008-2584. У вказані договори також вносилися зміни у вигляді додаткових угод.

З підстав неналежного виконання позичальником - ОСОБА_3 умов Кредитного договору, ПАТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до третейського суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 заборгованості, як з поручителя.

04.09.2015 року третейським судом прийнято рішення, яким позов банку був задоволений повністю, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 001-2008-2583 від 06.08.2008 року та Кредитний договір №001-2008-2584 від 06.08.2008 року в розмірі 70 857,23 доларів США та витрати пов'язані з вирішенням спору Третейським судом в розмірі 15 321,70 грн.

Проте, заявник зазначає, що справа, у якій прийняте рішення третейським судом є була підвідомча зазначеному суду, оскільки третейські суди в порядку передбаченому Законом України про третейські суди, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону, третейське застереження було включено до договорів кредитних та поруки у 2013 році; валютою договорів була іноземна валюта.

В судове засідання заявник не з'явилась, проте, направила на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

Один представник заінтересованої особи - ПАТ «Універсал Банк» в судові засідання не з'явився, проте, направив письмові заперечення на заяву, просив розглядати справу у його відсутність і відмовити у задоволенні заяви.

Інший представник заінтересованої особи - ПАТ «Універсал Банк» направив клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із зайнятістю.

З урахуванням того, що заінтересованою особою є юридична особа, яка уповноважила декількох представників на участь у даній справі і в матеріалах справи містяться письмові заперечення, суд провів судове засідання у відсутність представників вказаної особи.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасоване лише у випадках, передбачених цією статтею.

Так, рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Частина 2 ст. 1 Закону України "Про третейські суди" передбачає, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ОСОБА_4 набрав чинності 12 березня 2011 року.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При ухваленні постанов Верховного Суду України у справах № 6-856цс15 від 02.09.2015р., №6-831цс14 від 21.10.2015 року; № 6-2074 від 04.11.2015р. Верховний Суд України виклав правові позиції про непідвідомчість спорів третейському суду після внесення зазначених змін до Закону, зазначивши, зокрема, й те, що :

«Суди, розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів.

Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча»;

«Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Наявність в право відношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами».

«Положення пункту14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів не поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач».

Враховуючи те, що заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, заборгованість і кредит визначені в іноземній валюті, третейському суду справа не була підвідомча відповідно до закону.

Отже, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення третейського суду від 04.09.2015 року у справі № 1116/15 належить скасувати.

Враховуючи вищенаведене та керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 10, 60, 209, 210, 360-7, 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 04.09.2015 року у справі № 1116/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - скасувати.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному ЦПК України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: