АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

у вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила виділити їй у власність автомобіль марки«Nissan Місrа», д.н. НОМЕР_8, вартістю 130 000 грн. та грошову компенсацію частки автомобіля «NissanХ-Trail», д.н. НОМЕР_9 у розмірі 180 000 грн.; відповідачу виділити автомобіль «Nissan X- Trail», вартістю 300 000 грн., посилаючись на те, що зазначене майно є спільною сумісною власністю, проте дійти домовленості з відповідачем щодо його поділу не вдалося.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 ідеальну частку у розмірі 2/3 та ОСОБА_1 ідеальну частку у розмірі 1/3 від майна у складі автомобіля «NissanМісrа», д.н. НОМЕР_8, та автомобіля «Nissan X- Trail», д.н. НОМЕР_9. Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль «Nissan Місrа», д.н. НОМЕР_8, шляхом припинення права спільної сумісної власності на зазначене майно ОСОБА_1. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 180 000 грн. компенсації вартості частки останньої у автомобілі «Nissan Х-Trail», д.н. НОМЕР_9. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на автомобіль «Nissan Х-Trail», д.н.НОМЕР_9, шляхом припинення права спільної сумісної власності на зазначене майно ОСОБА_2. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Справа № 752/15636/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/8142/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Фролов М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Ухвалою цього суду від 19.05.2015 року виправлено описку, допущену у резолютивній частині рішення, а саме: замінено «Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль «NissanМісrа», д.н.з. НОМЕР_8, шляхом припинення права спільної сумісної власності на зазначене майно ОСОБА_1.» та вважати вірним «Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки Nissan, модель Місrа, д.н.з. НОМЕР_8, шляхом припинення права спільної сумісної власності на зазначене майно ОСОБА_1.».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.07.2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає, що не було підстав для відступлення від рівності часток у майні подружжя, а висновки суду про неналежне утримання ним дітей ґрунтуються на припущеннях. Суд не врахував, що автомобіль Нісан Мікро було придбано ним за особисті кошти, отримані в позику та він не є спільним майном подружжя та при розгляді справи не встановлено, що автомобіль «Nissan Х-Trail» продано третій особі під час перебування сторін у шлюбі.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2015 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки «Nissan Місrа» д.н. за НОМЕР_8. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини автомобіля марки «NissanМісrа» д.н. НОМЕР_8; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини автомобіля марки «Nissan Місrа», д.н. НОМЕР_8. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 12.03.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

За час шлюбу подружжям набуто у власність автомобіль «Nissan Місrа», д.н. НОМЕР_8, вартістю 130 000 грн. та автомобіль «Nissan Х-Trail», д.н. НОМЕР_9 вартістю 300 000 грн., які були зареєстровані за відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірні автомобілі є спільною сумісною власністю сторін. Оскільки діти перебувають на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про відступлення від рівності часток у майні та збільшення ідеальної частки, визначивши частку позивачки у розмірі 2/3 частини, а відповідача - 1/3 частини.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 213 цього ж Кодексу рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд не перевірив наявності майна у сторін, яке підлягає поділу. Будь - яких документів щодо автомобіля «Nissan Х-Trail», д.н. НОМЕР_9 позивачка не надала, як і не надала документів про вартість автомбілів. Суд ухвалив рішення за відсутності сторін та фактично зробив висновки лише на підставі обставин, викладених у позовній заяві без їх перевірки доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Оскільки суду першої інстанції не надано будь - яких доказів придбання автомобіля «NissanX- Trail», д.н. НОМЕР_9 наявності його на час розгляду справи рішення суду щодо поділу обох автомобілв із сплатою компенсації на користь позивачки від вартості обох автомобілів суперечить встановленим обставинам.

Відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

При вирішенні даної справи колегія суддів виходять з наступного.

За обставинами, які з'ясовані вже при розгляді справи в апеляційному порядку встановлено, що за період шлюбу сторони придбали автомобіль марки «NissanМісrа», д.н. НОМЕР_8 та автомобіль марки «Nissan X- Trail», д.н. НОМЕР_9.

Відповідно до довідки-рахунку серії ВІА № 854710 від 06.08.2014 року відповідач продав автомобіль «Nissan Х-Trail», д.н. НОМЕР_9.

Відповідно до довідки Центра ДАЇ № 9 від 22.10.2015 року № 1-/136 та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником вказаного автомобіля є ОСОБА_8.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Доказів про те, що автомобіль «Nissan Х-Trail», д.н. НОМЕР_9 продано за згодою позивачки відповідач не надав, як і не надав доказів про те, що кошти, отримані від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї.

Разом з тим, саме позивач обирає спосіб захисту порушеного права.

Позивач, незважаючи на наявність даного спору, звернулася до суду з іншим позовом про визнання права власності на ідеальну частку у спільному майні подружжя, а саме щодо автомобіля «Nissan Х-Trail», д.н. НОМЕР_9 та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2016 року, яке не набрало законної сили, позов задоволено.

За вказаних обставин у даній справі не може бути предметом поділу майно, на яке вже визначено ідеальну частку та стягнуто компенсацію від його вартості на користь позивачки у іншій справі. При цьому колегія суддів виходить з наявності доказів, які були на час ухвалення рішення судом першої інстанції та меж апеляційного розгляду.

Таким чином позовні вимоги щодо поділу автомобіля «Nissan Х-Trail», д.н. НОМЕР_9 задоволенню не підлягають.

Автомобіль марки «Nissan Місrа», д.н. НОМЕР_8 придбано у період шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку доходу.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом зазначених норм у разі набуття майна у період шлюбу право спільної сумісної власності презюмується.

Колегія суддів не може погодитися з доводами відповідача про те, що зазначений автомобіль придбано за його особисті кошти, отримані в борг, а тому є його особистою власністю, оскільки з розписки від 07.02.2008 року (а.с. 89) не вбачається, що зазначені кошти були витрачені саме на придбання цього автомобіля. Крім того, на свідоцтві про реєстрацію цього автомобіля міститься особлива відмітка про кредитні зобов'язання перед ЗАТ «ОПТ Банк» та відповідно до листа від 16.02.2010 року АТ «ОТП Банк» просив зняти обмеження щодо відчуження предмета застави - автомобіля марки «Nissan Місrа»,д.н. НОМЕР_8 у зв`язку з погашенням заборгованості по кредитному договору.

Оскільки придбання майна у період шлюбу породжує спільну сумісну власність подружжя, то придбання такого майна за кредитні кошти чи кошти, отримані у борг у інший спосіб породжує наявність спільних боргових зобов`язань подружжя, проте зазначені обставини не є підставою для визнання цього майна особистою власністю одного з подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідач при розгляді справи в апеляційному порядку зазначив, що будь - якої матеріальної допомоги на дітей не надає.

Суд касаційної інстанції висновки суду щодо відступлення від рівності часток у спільній сумісній власності подружжя невірними не визнав.

Оскільки діти проживають з позивачкою, а відповідач не надає будь - яких коштів на їх утримання колегія суддів вважає за можливе збільшити частку позивачки до 2/3 частин.

Позивач просила виділити їй автомобіль «Nissan Місrа», д.н. НОМЕР_8, проте грошові кошти за частку, яка належить відповідачу на депозитний рахунок суду не внесла та фактично визначила розмір компенсації, який підлягає стягненню на її користь від вартості обох автомобілів, а тому колегія суддів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме визнання вказаного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя з визначенням ідеальних часток сторін у цьому майні.

В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року скасувати та ухвали нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки «Nissan Місrа», 2007 року, номер кузова НОМЕР_10, д.н. НОМЕР_8.

В порядку поділу спільного майна подружжя:

визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини автомобіля марки «Nissan Місrа», 2007 року, номер кузова НОМЕР_10, д.н. НОМЕР_8.

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину автомобіля марки «Nissan Місrа», 2007 року, номер кузова НОМЕР_10, д.н. НОМЕР_8.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 866,67 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді