Справа № 337/2740/16-ц
Провадження № 2/337/1404/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
при секретарі Жевакіній Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.
У позові вказала, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку.
У судове засідання позивачка не зявилася, надавши суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позов просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не зявився, про слухання справи сповіщався належним чином, шляхом надсилання рекомендованими листами на його адресу реєстрації судових повісток, копії позову та додатків до нього, за отриманням поштових відправлень не з'явився, тому вони повернуті суду (а.с. 47, 52).
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає неотримання відповідачем поштового відправлення відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до п. 8 ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час, місто розгляду цивільної справи, а оскільки він про причини своєї неявки суд не повідомив, суд вважає причину його неявки неповажною.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області від 01.08.2016 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7), саме за цією адресою відповідач повідомлявся про слухання справи, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню у звязку з наступним.
Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС № 084765 від 13.03.2008 року , згідно якого батьком ОСОБА_3 записаний ОСОБА_2 (а.с.3).
Як вбачається з довідки МКП «Основаніє» від 09.01.2013 року за № 49 ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, (вул.Задніпровська), 10, кВ. 49 (а.с.20).
Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Позивачка просила суд стягнути аліменти у частці від доходу відповідача.
На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Даних про матеріальний стан сторін, а також стан здоров'я дитини і інших обставин, що враховуються при визначені судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України.
Частиною 1 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов'язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір та строки виплати аліментів, між позивачем та відповідачем не укладався.
Відповідно до положень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.
Враховуючи, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, проти заявлених позовних вимог заперечень суду не надав, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору.
Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст..ст. 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ІПН НОМЕР_1), зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, (вул.Задніпровська), 10, кВ. 49 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2016 року і до повноліття дитини.
Рішення допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному суді Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик