Справа № 569/8836/15-ц
УХВАЛА

22 січня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Тимощука О.Я.

при секретарі судового засідання Андрощук О.Я.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівне справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права особи на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права особи на частку у спільному майні.

До початку розгляду справи по суті представником відповідача ОСОБА_2 було оголошено письмову заяву про відвід судді та підтриманий усно відвід судді Тимощука О.Я., обґрунтовуючи тим, що суддя прямо заінтересований в результаті розгляду справи, а також є обставини, які викликають сумнів в об»єктивності та неупередженості судді. За змістом такої заяви вбачається впевненість представника відповідача в тому, що якщо суддя «не закриє провадження у справі це буде означати, що він співпрацює з злочинним угрупуванням та аферистом ОСОБА_1, а це підтвердить що суддя прямо заінтересований у результаті розгляду даної справи необ»єктивно та упереджено». Він вбачає корупційну і злочинну схему суддів Рівненського міського суду та переконаний в домовленості адвоката ОСОБА_1 із суддею.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про відвід судді.

Суд, розглянувши заяву, вважає, що заява про відвід судді не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Заява про відвід судді Тимощука О.Я. є необґрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає, оскільки відсутні підстави для задоволення такої заяви про відвід в порядку п. 2 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, оскільки вказана справа передана у встановленому законом порядку в провадження судді Тимощука О.Я. внаслідок задоволення заяви про самовідвід попереднього судді, судовий розгляд не розпочатий, а факти змови судді із стороною позивача чи його корумпованості неконкретизовані та недоведені.

Разом з тим, з метою попередження виникнення сумнівів щодо обєктивності та неупередженості суду при винесенні рішення, вважаю за необхідне заявити про самовідвід, при цьому суд виходить з наступного.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне:

"Кожен має право на справедливий... розгляд його справи... незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( № 3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 року встановлено, що відповідно до установленої практики Європейсього Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Таких доказів суду у даній справі не надано.

Стосовно об'єктивного критерію це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн протиШвейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_5 проти Iспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

По вказаній справі представник відповідача ОСОБА_2 висловив недовіру суду, а тому, з врахуванням вищезазначеного рішення Європейського суду, а також з метою втіленння довіри до суду громадськості у демократичному суспільстві, суд вважає за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Крім того, ст. 23 ч. 3 ЦПК України передбачає, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявленим до початку зясування обставин у справі і перевірки їх доказами. Заявляти відводи після цього дозволяється лише у випадках, коли про підстави відводу стало відомо після початку зясування обставин справи та перевірки їх доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20, 23 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_2 у задоволенні заяви про відвід судді Тимощука О.Я.

Самовідвід судді Тимощука О.Я. задоволити.

Справу передати для визначення судді автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Тимощук О.Я.