Справа № 755/8212/15-ц
"29" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Бурячек О.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, -
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки. Свої вимоги мотивував тим, що 23 лютого 2014 року о 01 год. 15 хв., відвовідач ОСОБА_2, рухаючись на нерегульованому перехресті пр-ту Алішера Навої - вул.Воскресенська в м.Києві, керував автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_2,чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва відповідача було визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Позивач для одержання відшкодування неодноразово звертався до відповідача та страхової компанії відповідача, проте відшкодувань так і не отримав. З відповіді, що надійшла на запит позивача від Моторно (транспортного) страхового бюро України останній дізнався, що ПрАТ «СК «Інкомстрах» позбавлене членства в даному бюро. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь: вартість матеріального збитку, понесеного в результаті пошкодження транспортного засобу в наслідок ДТП в розмірі 60 316,31 грн., вартість проведення експертних робіт в розмірі 1 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги - звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки
Позивач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" у судове засідання не з'явилися. З урахуванням положень ч.9 ст. 74 ЦПК України були повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур»єр».
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля марки Skoda Octavia А5 1.6, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 12).
08 квітня 2014 року постановою Дарницького районного суду м.Києва відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с. 146).
04 та 15 липня 2014 року позивачем направлено відповідачу листи-претензії (а.с.45).
04 липня 2014 року позивачем направлено МТСБУ запит щодо дійсності поліса Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" «Інкомстрах» № АС/8910132, виданого 23 жовтня 2013 року (а.с.46).
04 та 15 липня 2014 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" про відшкодування вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу (а.с.47).
Згідно інформації Моторного(транспортного) страхового бюро України договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8910132, укладеного Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інкомстрах" по відношенню до транспортного засобу Volkswagen Bora державний номерний знак НОМЕР_1 є дійсним до 23 лютого 2014 року. Будь-яких відомостей стосовно страхових випадків за зазначеним полісом, звернень ОСОБА_2 до страховика та МТСБУ за вищезазначеним полісом, здійснення страхових відшкодувань внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю цього транспортного засобу в ЦБД ИТСБУ не міститься (а.с.52).
Згідно інформації легковий автомобіль марки Volkswagen Bora державний номерний знак НОМЕР_1 застрахований Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія ""Інкомстрах", поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АС № 8910132, страхова компанія позбавлена права укладати договори страхування з 04 лютого 2014 року (а.с.114).
Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.
Згідно ст.1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до роз'яснень, викладених в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 " Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди" під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки з зв'язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).
Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин по справі (докази) встановлюються, у тому числі на підставі висновків експертів.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Тому справа розглядається на підставі наявних у справі доказів та у в межах заявлених вимог.
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 31 березня 2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Skoda Octavia А5 1.6, державний номерний знак НОМЕР_2 складає 60 316 грн. 31 коп. (а.с.18-27,28-29,30-35,36,37).
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Позивачем заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди відповідачем ОСОБА_2 у розмірі 60 316 грн. 31 коп.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.
Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
Встановлені обставини свідчать про наявність підстав щодо відшкодування відповідачем ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 60 316 (шістдесят тисяч триста шістнадцять)грн. 31 коп., що є в межах позовних вимог.
При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.
Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.
У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазначившим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.
Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Враховуючи роз'яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв"язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.
Суд дійшов висновку, що діями відповідача ОСОБА_2 спричинені позивачу моральні страждання, які пов»язані з пошкодженням транспортного засобу.
При визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд визначає у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000,00 грн.
Виходячи з положень ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, входять витрати сторони, пов'язані з проведенням судової експертизи.
Згідно квитанції від 26 лютого 2014 року та 02 квітня 2014 року позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження сплачено у сумі1000 грн. (а.с.16-17).
У відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем одночасно заявлені вимоги майнового характеру - про відшкодування матеріальної шкоди, та немайнового характеру - про відшкодування моральної шкоди. За подачу позову майнового характеру позивачем сплачено судовий збір в сумі 603,16 грн., за подачу позову немайнового характеру - 243,60 грн.
Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенені позову(частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір(наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3671-1V).
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір майнового та немайнового характеру на користь позивача в сумі 724,96 грн.(603,16 грн. + 121,80 грн.).
Керуючись ст.ст. 16, 22, 23,ст.ст. 511,636, 999,1166,1167, 1187,1194 ЦК України, п. 4 постанови № 6 від 27 березня 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди», п.п. 3, 5,7,9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,ст.ст. 10, 11, 60, 79, 80, 84, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223 - 226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди у сумі 60 316 (шістдесят тисяч триста шістнадцять)грн. 31 коп., у відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 (п»ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з проведенням експертизи у сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 724 (сімсот двадцять чотири) грн. 96 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлений 03 березня 2016 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. Є. Арапіна