Ухвала

іменем україни

14 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, комунального підприємства «Солоницівське житлово-експлуатаційне господарство», третя особа - служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права користування жилим приміщенням, визнання недійсними та скасування розпоряджень органів приватизації, визнання свідоцтв про право власності на житло недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником - ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_9, яка діє в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_5, звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 2004 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 та проживала з останнім у квартирі АДРЕСА_1. 22 липня 2005 року між нею та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_9 вказувала на те, що її дочка - ОСОБА_5 з дня свого народження і надалі постійно проживала і проживає разом із нею та ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 та 4 березня 2010 року була зареєстрована за вказаною адресою.

На підставі розпорядження органу приватизації - Солоницівського УЖКГ від 22 січня 2009 року ОСОБА_7 отримав свідоцтво від 12 червня 2009 року про право власності у цілому на квартиру АДРЕСА_1, тобто без урахування інтересів дитини, оскільки на час приватизації вказаної квартири малолітня ОСОБА_5 проживала за вищезазначеною адресою разом із батьками та мала право на участь у приватизації вказаної квартири.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - Солоницівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_11 до комісії по приватизації державного житлового фонду КП «Солоницівське підприємство теплових мереж», ОСОБА_10, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_4, про поновлення порушеного права, визнання свідоцтва про право власності частково недійсним, вселення, визнання права власності, було визнано недійсним свідоцтво про право власності від 12 червня 2009 року на квартиру АДРЕСА_1, в 1/2 частини. 14 січня 2012 року ОСОБА_12 отримав свідоцтво про право власності на 1/2 частини спірної квартири.

Позивач зазначала, що її дитина - ОСОБА_5 незаконно позбавлена права власності на частину цієї квартири і участі у приватизації державного житла.

З урахуванням зазначеного, позивач просила поновити їй строк звернення до суду з вказаним позовом; визнати за малолітньою ОСОБА_5 право користування квартирою АДРЕСА_2 з 03 жовтня 2005 року по теперішній час; визнати недійсним розпорядження органу приватизації - Солоницівського УЖКГ від 22 січня 2009 року на приватизацію наймачем ОСОБА_7 вказаної квартири; визнати недійсним свідоцтво про право власності від 12 червня 2009 року, видане ОСОБА_7 на спірну квартиру; визнати недійсним розпорядження органу приватизації - КП «Солоницівське підприємство теплових мереж» від 14 січня 2012 року на приватизацію наймачем ОСОБА_6 зазначеної квартири та свідоцтво про право власності від 14 січня 2012 року, а також стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4, яка дії в інтересах малолітньої ОСОБА_5, відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2016 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15 січня 2016 року скасовано, позов ОСОБА_4, яка дії в інтересах малолітньої ОСОБА_5, задоволено частково.

Визнано недійсним розпорядження органу приватизації Солоницівського УЖКГ від 22 січня 2009 року.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 12 червня 2009 року, видане на ім'я ОСОБА_7 комісією з приватизації державного житлового фонду КП «Солоницівське підприємство теплових мереж» на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним розпорядження органу приватизації державного житлового фонду КП «Солоницівське підприємство теплових мереж» від 14 січня 2012 року.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 14 січня 2012 року, видане на ім'я ОСОБА_6 комісією з приватизації державного житлового фонду КП «Солоницівське підприємство теплових мереж» на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, в особі представника - ОСОБА_8, просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Скасовуючи рішення суду та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_5, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив з того, що малолітня ОСОБА_5, постійно користувалась спірною квартирою та відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мала право на участь у приватизації квартири, а тому проведена приватизація квартири без її участі порушує її права та вимоги чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги щодо пропуску строку позовної давності безпідставні, оскільки згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України відповідач до ухвалення рішення суду про застосування позовної давності не заявляв.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик