Справа № 723/2112/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2016 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.,

при секретарі Чокан Д.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів та їх представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння

встановив:

Позивач, звернувся до суду з цивільним позовом, який було ним уточнено в ході судового розгляду, зазначивши, що в його власності знаходився автомобіль марки ««Ford Transit», 1997 року випуску, за реєстраційним номером НОМЕР_2. У 2010 році до нього звернувся відповідач ОСОБА_4, який просив надати йому цей автомобіль на певний час для користування маючи намір в подальшому його викупити. Він погодився і 03.09.2010 року видав на ім.'я ОСОБА_4, та на його прохання також і на ОСОБА_5 та ОСОБА_6. довіреність на право розпорядження автомобілем, яку посвідчив нотаріус Балан Р.Г. В подальшому до 2014 року ОСОБА_4 мав викупити автомобіль у нього. В зв'язку з тим, що відповідач не оплачував йому вартість автомобіля він 01.07.2013 року звернувся до нотаріуса Балан Р.Б. та скасував видану довіреність. Приватний нотаріус в той же день повідомив відповідачам та ОСОБА_6 про те, що довіреність скасована відповідним листом, який відповідачі отримали 03.07.2013 року.

Однак відповідач ОСОБА_4 04 липня 2013 року знаючи про скасування довіреності, зняв з обліку в центрі надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Глибоцького та Сторожинецького районів, автомобіль і в той же день його привласнив поставивши на облік на відповідача ОСОБА_5.

На його неодноразові звернення щодо повернення автомобіля, відповідачі не реагували, а тому він звернувся до суду та просить зобов'язати відповідачів повернути йому із незаконного володіння автомобіль марки «Ford Transit», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повному справному та працездатному стані всіх його вузлів та агрегатів, а також зобов'язати відповідачів при не можливості повернення автомобіля сплатити його вартість, а якщо неможливо повернути автомобіль в працездатному стані то компенсувати вартість недоліків та відшкодувати йому судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на викладені обставини, позовні вимоги підтримав частково тільки в частині зобов'язання відповідачів повернути йому із незаконного володіння автомобіль марки «Ford Transit», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повному справному та працездатному стані всіх його вузлів та агрегатів і відшкодування судових витрат.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали посилаючись на те, що вони не отримували жодних листів від нотаріальних органів про припинення дії довіреності, а тому їх дії по зняттю з обліку автомобіля є правомірними. Крім того між ними та позивачем фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, а спірна довіреність є удаваним правочином, а тому необхідно керуватись при вирішенні спору нормами які регулюють прихований правочин. Лист, який направлявся нотаріусом на їх ім'я, а також підтвердження про вручення такого листа не є доказом по справі, оскільки відповідачі зареєстровані АДРЕСА_1, а фактично проживають АДРЕСА_2 а лист нотаріуса направлявся на адресу по АДРЕСА_3 в рекомендованому повідомленні зазначена адреса по АДРЕСА_2 що не може служити підставою для ствердження про належне вручення їм листа нотаріуса. Крім того в поштовому повідомленні в порушення існуючих правил не зазначено прізвище особи якій вручено рекомендований лист, а тільки проставлено невідомий підпис, який відповідачам не належить.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд на підставі встановлених обставини справи та відповідних їм правовідносин знаходить, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що 03 вересня 2010 року позивач видав на ім'я відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, які проживають в АДРЕСА_4 та ОСОБА_6, що мешкає по АДРЕСА_5 довіреність, посвідчену нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. за реєстровим № 3006, на право експлуатації, укладення цивільно-правових договорів та зняття з обліку в органах ВДАІ належного йому автомобіля марки «Ford Transit», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2.

01 липня 2013 року позивач ОСОБА_3 подав приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б., заяву № 2132 в якій просив скасувати довіреність, видану на ім'я відповідачів та ОСОБА_6, яку приватним нотаріусом в той же день було їм передано (а.с.12)

Факт подачі вказаної заяви нотаріусу та факт направлення її відповідачам, сторонами не заперечується, а тому згідно вимог ч.1 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Запереченню зі сторони відповідачів піддано тільки факт отримання ними вказаної заяви із повідомленням нотаріуса.

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.13-14) вбачається, що нотаріус Балан Р.Б. направила окремо ОСОБА_6 та окремим відправленням відповідачам на адресу АДРЕСА_2 зазначену кореспонденцію, яка отримана 03.07.2013 року адресатом з проставленням адресатом підпису у відповідній графі повідомлення, а також проставленням підпису поштаря і поштового штемпеля відділення поштового зв'язку смт. Красноїльськ від 03.07.2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 317, ст. 319 та ч.1 ст.387 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і своїм майном він володіє, користується та розпоряджається, на власний розсуд. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 1 ст. 237 ЦК України, визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 248 та ч.1 ст.249 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала і вказана особа, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Виходячи із зазначеного, суд знаходить, що в установленому законом порядку, позивач, який видав довіреність відповідачам та ОСОБА_6, скориставшись своїм правом, відмова від якого є нікчемною, і скасував видану довіреність.

Суд вважає, що, вимоги щодо повідомлення представників за довіреністю про скасування довіреності, позивачем та нотаріусом дотримані, а дії відповідачів, пов'язані із поспішним зняттям з реєстраційного обліку спірного автомобіля в сукупності із наявними доказами щодо направлення нотаріусом на адресу відповідачів заяви власника автомобіля, який скасував видану ним довіреність та наявними доказами щодо отримання відповідачами такої заяви, а також в сукупності із неправомірним використанням відповідачем ОСОБА_4 наданих йому повноважень по довіреності, свідчать про те, що відповідачі знали про скасування довіреності і приховуючи вказаний факт, зняли автомобіль з обліку поставивши його на облік на іншу довірену особу, якою є ОСОБА_5, яка є дружиною ОСОБА_4

При цьому поспішність дій відповідачів, пов'язаних із зняттям з реєстраційного обліку спірного автомобіля, судом визначається виходячи із їх бездіяльності у вирішенні цього питання протягом трьох років, починаючи з вересня місяця 2010 року і до липня місяця 2013 року, а також виходячи з того що зняття з обліку автомобіля та його постановку на облік було здійснено одним представником на іншого, які до того ж являються подружжям, що в судовому засіданні було встановлено шляхом отримання пояснень від відповідачів та їх представника.

Неправомірність використання відповідачем ОСОБА_4 наданих йому повноважень по довіреності, визначена вимогами ч.3 ст.238 ЦК України, згідно яких представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах.

Позивач в своєму позові, як на підставу своїх вимог, посилається на привласнення відповідачем його автомобіля і вказане в суді знайшло своє підтвердження, оскільки в даному випадку ОСОБА_4 діючи від імені ОСОБА_3 вчинив правочин в інтересах своєї дружини, а відповідно і в своїх інтересах, оскільки знявши автомобіль з обліку та поставивши на облік на свою дружину, він тим самим привласнив цей автомобіль так як згідно положень ст.60 Сімейного кодексу України та ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Посилання відповідачів та їх представника на неотримання повідомлення нотаріуса про скасування довіреності з огляду на реєстрацію їх місця проживання АДРЕСА_1 та фактичне проживання по АДРЕСА_7 в цьому ж населеному пункті, а також на те, що лист нотаріуса направлявся на адресу по АДРЕСА_6 а в рекомендованому повідомленні зазначена адреса по АДРЕСА_7 цього ж населеного пункту, на думку суду є не суттєвим, оскільки в будь-якому випадку по одній із зазначених вулиць відповідачі проживають, а по іншій зареєстровані. І в одному і в іншому випадку поштове відправлення нотаріуса знайшло своїх адресатів.

Згідно статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зазначення відповідачами та їх представником того, що на рекомендованому повідомленні проставлений невідомий їм підпис, який вони не проставляли, належними і допустимими доказами в суді не підтверджено. Роз'яснення судом наслідків вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій в т.ч. пов'язаних із проведенням відповідних експертиз, були проігноровані на тій підставі, що в рекомендованому повідомленні відсутнє зазначення прізвища особи яка підписалася в графі про отримання листа.

Разом з тим, суд вважає, що вказане посилання не є суттєвим і не може братися до уваги при розгляді позову такої категорії.

Відповідачі не ініціювали перед судом вимоги про удаваність правочину та визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, а тому їх посилання на необхідність застосування положень ст.235 ЦК України, щодо регулювання відносин сторін правилами того правочину, який сторони насправді вчинили є неприйнятними.

Всі інші заперечення відповідачів проти дійсного предмета позову, не спростовують висновків суду, щодо правомірності позовних вимог.

На підставі ст.ст. 235, 237, 238, 248, 249, 317, 319, 368, 378 ЦК України, ст. 60 СК України, ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року та керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 61, 88, 212, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Змінені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 автомобіль марки «Ford Transit», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повному справному та працездатному стані всіх його вузлів та агрегатів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя