АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5752/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Коваленко І.П., Костенко Т.М.,

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконкому Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстрації, -

встановила :

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч.2 ст.212 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, надає строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою судді від 01.07.2016 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з тих підстав того, що не вказано засоби зв'язку відповідача та третьої особи; у позові відповідачем вказано виконком Харківської міської ради, проте позовні вимоги до нього не пред'явлено; нормами ЦПК України не передбачено пред'явлення вимог до позивача, якщо це не є зустрічною позовною заявою; не в повному обсязі сплачено судовий збір.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці, оскільки вона в наданий їй строк не в повному обсязі усунула недоліків зазначені в ухвалі судді від 01.07.2016 року.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 01.07.2016 року та не в повному обсязі усунуто недоліки позовної заяви у визначений судом строк, а саме: не обґрунтовано зазначення в якості відповідача Виконком Харківської міської ради, проте позовні вимоги до нього не пред'явлені, та не в повному обсязі сплачено судовий збір, з урахуванням перевірки зарахування коштів через автоматизовану систему документообігу КП «Д-3», в пункті Інформація про підтвердження сплати (повернення) судового збору з Казначейства.

Однак, з такими висновками ухвали суду колегія суддів не може погодитися, оскільки вони суперечать вимогам закону.

За положенням ст.4 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч.1 ст.З ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити ( реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, зумовлена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до пунктів 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Як вбачається з тексту позовної заяви позивачка звернулась до суду за захистом свого права, а саме знятися з реєстрації за адресою квартири, яку вона продала і в якій не проживає вже кілька років. Покупець квартири не має бажання цим займатися, в тому числі тому, що постійно живе в іншій державі і його неможливо зобов 'язати це зробити.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути:визнання права (або його відсутності); припинення правовідношення.

За змістом ст. ст. 10, 60, 119 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими їх обґрунтовує та зазначає докази на підтвердження обставин. Суддя при прийнятті позовної заяви не має права давати оцінку доказам та встановлювати наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Судова колегія вважає, що висновок судді щодо повернення позовної заяви з підстав не усунення недоліків в частині не обґрунтованості зазначення Виконкому Харківської міської ради відповідачем, у разі не пред»явлення до нього вимог є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого цвільно - процесуального законодавства.

Частиною 5 ст.119 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач не зобов'язується цивільним процесуальним кодексом перевіряти зарахування коштів, які сплатив, через автоматизовані системи та додавати до позовної заяви документи про зарахування коштів на рахунки спеціальних фондів Державного бюджету України.

Матеріали справи містять оригінал квитанції 0.0.58255090.1 від 13.07.2016 р. про сплату судового збору у розмірі 551, 20 грн., що є підтвердженням сплати судового збору.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок судді щодо повернення позовної заяви з підстав не усунення недоліків, а саме не в повному обсязі сплаті судового збору є помилковими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 липня 2016 року скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: