РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11014/15-ц

пр. № 2/759/370/16

19 січня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Ярмощук К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Текстильна група Бона Плюс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ПП «Текстильна група Бона Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 275599,14 грн., що складається з: 272803,14 грн. - сума відновлювального ремонту транспортного засобу внаслідок скоєного ДТП; 1296,00 грн. - витрати на зберігання пошкодженого транспортного засобу на штраф-майданчику;

700,00 грн. - транспортні витрати на послуги евакуатора; 800 грн. - витрати на проведення товарознавчої експертизи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з вини ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді було пошкоджено належний на праві власності ПП «Текстильна група Бона Плюс» автомобіль марки «Renault» моделі «Trafic», д.н.з НОМЕР_5, яким останній керував згідно договору про надання послуг по управлінню автомобілем Замовника.

В подальшому представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог на суму 44 660,69 грн., тобто на суму, за якою був проданий вищезазначений автомобіль, та згідно якої позивач просив стягнути зі ОСОБА_1 на його користь заподіяну шкоду в розмірі 228 142,45 грн. та судовий збір в розмірі 2755,99 грн., а всього в сумі 233 694, 44 грн.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, у їх задоволенні просили відмовити у зв'язку з необґрунтованістю наданих доказів.

Так, представник відповідача пояснив, що проти існування 06.02.2015 року самої події ДТП за участтю ОСОБА_1 та його вини у вчиненні такої вони із його довірителем не заперечують, проте заперечують проти суми, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача. Зокрема такі заперечення обґрунтовує представник тим, що представники ПП «Текстильна група Бона Плюс» замовили проведення товарознавчої експертизи на встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля не погодивши такі дії з відповідачем, та без повідомлення його про дату, час та місце огляду транспортного засобу. Також зазначив, що звіт № 2424-УТЛ складений ФОП ОСОБА_2 від 03.07.2015 року викликає великий сумнів з приводу складення ремонтної калькуляції автомобіля, також не зрозуміло яким чином оцінена залишкова вартість автомобіля «Renault Trafic» у сумі 28 787,14 грн. Крім того, позивачем не доведено сум коштів, витрачених на ремонт автомобіля та дійсної вартості купівлі-продажу вказаного автомобіля. Крім цього, представник вважає, що сума коштів на зберігання пошкодженого транспортного засобу на штраф-майданчику комерційної організації в розмірі 1296 грн. повинна бути сплаченою за рахунок держави. Також при розгляді вказаної справи представник відповідача посилався на те, що його довіритель насправді перебував із позивачем ПП «Текстильна група Бона Плюс» у трудових відносинах, але після події ДТП, яка мала місце 06.02.2015 року його звільнили після чого підписали з ним заднім числом договір про надання послуг по управлінню автомобілем Замовника.

Відповідач в судовому засіданні підтримав свого представника та надані ним пояснення, у задоволенні позовних вимог просив також відмовити.

В доповнення до пояснень сторони відповідача представники позивача пояснили, що відповідач дійсно до 02.02.2015 року перебував з ПП «Текстильна група Бона Плюс» у трудових відносинах, проте його було звільнено за власним бажанням згідно відповідного наказу від 02.02.2015 року, а 03.02.2015 року укладено з ним договір про надання послуг по управлінню автомобілем Замовника, на підставі якого ОСОБА_1 і керував належним позивачу автомобілем 06.02.2015 року та згідно умов якого і має нести відповідальність щодо відшкодування заподіяної позивачу матеріальної шкоди внаслідок ДТП, що мало місце 06.02.2015 року з вини ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2015 року на 36 км + 800 м автодороги «Київ-Знам'янка» за участю автомобіля «Renault» моделі «Trafic», д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Opel» моделі «Insignia» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої є відповідач.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 22.07.2015 року в справі за № 372/2285/15-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно вказаного вироку, ОСОБА_1 06 лютого 2015 року, приблизно 08 годин 00 хвилин, в денний час доби при сприятливих погодних умовах, обледенілому асфальтному покритті, керуючи технічно справним автомобілем «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_3, рухався на ньому із швидкістю близькій 80 км/год, автодорогою «Київ-Знамянка», на 36 км + 800 м в напрямку в м. Обухів. Проїжджаючи даний відрізок дороги в порушення вимог п.п. 2.3 б); 10.1; 11.2, 12.1; 14.2 в) Правил дорожнього руху, введених в дію з 01.01.02, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.01 року, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, в результаті заносу, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Опель Інсігніа», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4, який рухався у зустрічному напрямку у м. Київ.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, вина ОСОБА_1 у скоєній ДТП є доведеною.

Автомобіль «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_5 на момент вчинення ДТП належав ПП «Текстильна група Бона Плюс», на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7, виданого ВРЕР м. Краматорська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (а.с. 5-6).

Під час скоєння ДТП ОСОБА_1 керував вищезазначеним транспортним засобом на підставі договору про надання послуг по управлінню автомобілем Замовника № 2/02-15 від 03.02.2015 року, укладеним між ним та ПП «Текстильна група Бона Плюс» (а.с. 7-10).

Згідно п. 1.2 цього договору, виконавець зобов'язується надавати послуги по управлінню автомобілем, що належить замовнику.

Заперечення представника відповідача про перебування сторін у трудових відносинах не знайшли свого підтвердження, оскільки стороною відповідача суду не було надано належних доказів, що підтверджують вказані обставини, а питання дійсності правочину, за яким ОСОБА_1 надавав послуги по управлінню автомобілем стороною відповідача в установленому порядку не оспорювалося.

Натомість стороною позивача були надані суду наказ ПП «Текстильна група Бона Плюс» від 02.02.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади експедитора за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та особова картка працівника ОСОБА_1 (а.с. 118-120) із яких вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено з ПП «Текстильна група Бона Плюс» за власним бажанням 02.02.2015 року.

На запитання суду щодо оспорювання вказаного наказу про звільнення, сторона відповідача вказала, що такий ними не оспорюється, як і укладений між сторонами договір про надання послуг по управлінню автомобілем Замовника № 2/02-15 від 03.02.2015 року, що оцінюється судом відповідним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами на підставі укладеного договору виникли цивільно-правові відносини з приводу саме надання послуг, що регулюються Главою 63 ЦК України.

Відповідно до п.п. 2.1.10 договору про надання послуг по управлінню автомобілем замовника, виконавець зобов'язується відшкодувати замовнику матеріальну шкоду, що виникла в результаті втрати, знищення, пошкодження транспортного засобу, що належить замовнику та експлуатується в порядку виконання вказаного договору, а також шкоду (матеріальну і моральну), що заподіяна транспортному засобу третіх осіб з вини виконавця.

Встановлено також, що внаслідок скоєного ДТП автомобіль «Renault» зазнав значних матеріальних пошкоджень. Згідно звіту товарознавчого дослідження від 03.07.2015 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2, сума відновлюваного ремонту транспортного засобу, належного ПП «Текстильна група Бона Плюс», яким керував ОСОБА_1 при скоєнні ДТП складає 272 803,14 грн. (а.с. 12-16).

Щодо заперечень представника відповідача, які стосуються непогодження з відповідачем проведення товарознавчого дослідження та недостовірності результатів його проведення, суд враховує положення ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до якого, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи із принципу диспозитивності, сторона вправі розпоряджатися своїми правами на власний розсуд, тому заперечення, які стосуються погодження дій позивача зі ОСОБА_1 щодо укладення договору на проведення автотоварознавчих досліджень є необґрунтованими. Також зазначаючи на недостовірність складеного Звіту № 2424-УТЛ від 03.07.2015 року та незрозумілість оцінки автомобіля, стороною відповідача не було конкретно визначено суду, в чому саме полягає така недостовірність та неправильність проведеної оцінки. Допустимих доказів, які би стосувались оцінки завданої шкоди автомобілю «Renault» марки «Trafic» в результаті вчинення ОСОБА_1 ДТП суду стороною відповідача також надано не було, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, згідно наданих суду доказів, зокрема телеграм (а.с. 101, 102) вбачається, що ОСОБА_1 повідомлявся оцінювачем гр. ОСОБА_5, який значиться також у згадуваному вище звіті про оцінку транспортного засобу, про відповідні дії пов"язані із дослідженням пошкодженого автомобіля та складання відповідного звіту про таку оцінку пошкоджень та вартості відновлювального ремонту. До вказаного звіту також додано кваліфікаційне свідоцтво оцінювача гр. ОСОБА_5, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, сертифікат суб"єкта оціночної діяльності, з огляду на що за відсутності інших належних та допустимих доказів, які б спростовували зроблений висновок в рамках вказаного дослідження, таке приймається судом за належний доказ по визначенню вартості відновлювального ремонту автомобіля «Renault», який було пошкоджено відповідачем 06.02.2015 року.

З"ясовано в судовому засіданні і те, що між ПП «Текстильна група Бона Плюс» та ОСОБА_6 31.07.2015 року укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3/15, за яким позивачем було продано останньому автомобіль: RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_5, номер кузова НОМЕР_6, що підтверджується копією договору (а.с. 132-133), актом приймання-передачі транспортного засобу від 31.07.2015 року (а.с. 134), довідкою-рахунком серії ААЕ № 325538 (а.с. 135), платіжними дорученнями (а.с. 136-137). Тому в судовому засіданні 19.01.2016 року представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог на суму за якою був проданий вказаний автомобіль, а саме: 44 660, 69, визначивши таким чином розмір завданої шкоди в сумі 228 142,45 грн.

Крім того, встановлено, що після скоєння ДТП, вищезазначений автомобіль був поміщений співробітниками міліції на штрафний майданчик, а повернутий він був власнику 30.06.2015 року після сплати ПП «Текстильна група Бона Плюс» грошових коштів за зберігання автомобіля в розмірі 1296 грн., що підтверджується відповідною квитанцією № 216 від 30.03.2015 року (а.с. 43). Вказаний автомобіль було поміщено працівниками правоохоронних органів до штрафмайданчику КП «Міське господарство» () у зв'язку з досудовим розслідуванням кримінального правопорушення у зв'язку з вчиненням ОСОБА_1 після вчинення ДТП. Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10.10.2013 № 967/1218/869 «Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)» розміри плат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці стягуються з водіїв, власників (співвласників) тимчасово затриманого транспортного засобу і застосовуються незалежно від форми власності майданчика (стоянки) усіма підприємствами, установами та організаціями, які провадять діяльність, пов'язану із доставлянням та зберіганням транспортних засобів (крім бюджетних установ).

Тому пояснення представника відповідача відносно того, що матеріальну відповідальність за зберігання автомобіля на штраф-майданчику повинна нести держава не підтверджується нормами законодавства. Крім того, автомобіль було розміщено на штраф-майданчику комунальної форми власності, а не комерційної організації як про те зазначала сторона відповідача, однак розмір плати встановлений цим наказом не залежить від форми власності, в якій перебуває такий майданчик. Тому, враховуючи те, що автомобіль «Renault Trafic» було поміщено співробітниками міліції на штрафний майданчик у зв'язку з ДТП вчиненим ОСОБА_1, а в подальшому витрати за зберігання автомобіля було оплачено власником - ПП «Текстильна група Бона Плюс», відповідні збитки також підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, власник зазначеного автомобіля зазнав матеріальної шкоди у вигляді: транспортування автомобіля з місця перебування на штраф-майданчику до місця знаходження власника в розмірі 700 грн., що підтверджується квитанцією № 012053 (а.с. 44); витрати на проведення експертизи від 03.07.2015 року в розмірі 800 грн. по встановленню завданої шкоди транспортному засобу власника на суму 270 803, 14 грн., які також підлягають стягненню з відповідача, як збитки заподіяні позивачу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно умов укладеного між сторонами договору про надання послуг по управлінню автомобілем замовника, а саме п.п. 2.1.10, також передбачено, що виконавець, тобто ОСОБА_1 зобов'язується відшкодувати замовнику, тобто ПП «Текстильна група Бона Плюс» матеріальну шкоду, що виникла в результаті втрати, знищення, пошкодження транспортного засобу, що належить замовнику та експлуатується в порядку виконання вказаного договору.

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в цій частині. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню: 228 142,45 - сума відновлювального ремонту транспортного засобу внаслідок скоєння ДТП з вирахуванням суми, за якою його було потім продано; 1296,00 грн. - витрати за зберігання транспортного засобу на штраф-майданчику; 700,00 грн. - транспортні витрати на послуги евакуатора; 800,00 - витрати на проведення товарознавчої експертизи, а разом в сумі - 230 938 (двісті тридцять тисяч дев'ятсот тридцять вісім) грн. 45 (сорок п'ять) грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, відповідно до суми задоволених вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати по даній справі - судовий збір в розмірі 2755 грн. 99 коп. Суд, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 230 938,45 грн., вважає за необхідне стягнути з відповідача суму пропорційно до сплаченого судового збору, а саме - в розмірі 2309,38 грн., задовольнивши таким чином позовні вимоги частково.

Керуючись ст. 16, 22, 386, 1166 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Текстильна група Бона Плюс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Текстильна група Бона Плюс» матеріальну шкоду в розмірі 230 938 грн. 45 коп., а також судові витрати у розмірі 2 309 грн. 38 коп., а всього 233 247 (двісті тридцять три тисячі двісті сорок сім) грн. 83 (вісімдесят три) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя