Справа № 368/1190/16-ц
провадження № 2/368/626/16
Рішення

Іменем України

"28" вересня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

встановив:

представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) площею 2,62 умовно-кадастрових гектарів, яка розташована в с. Мирівка Кагарлицького району Київської області та належала померлій ОСОБА_4 на підставі сертифікату серії КВ № 026158 виданого Кагарлицькою райдержадміністрацією 10 серпня 1996 року, посилаючись на те, що 26 лютого 2004 року померла тітка ОСОБА_2 ОСОБА_4, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

14.01.2004 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений виконкомом Мирівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 06.

Відповідно до вищезгаданого заповіту ОСОБА_4 все її майно, де б воно, із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_3, а належне їй право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії КВ № 026158 видане Кагарлицькою райдержадміністрацією 10 серпня 1996 року, заповіла ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Дізнавшись про існування та зміст вищезазначеного заповіту, звернувшись до приватного нотаріуса Кагарлицького нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою № б/н від 05.02.2016 р. він отримав відповідь від 05.02.2016 р. вих. № 14/01-16, яка зазначає таке: «Враховуючи надану Вами інформацію про те, що після померлої гр. ОСОБА_4 спадкову справу заведено не було, що також підтверджується витягом із Спадкового реєстру від 05 лютого 2016 року № 42864694, Ви маєте намір прийняти спадщину померлої гр. ОСОБА_4, то Вам необхідно звернутися до суду із позовною заявою про надання Вам додаткового строку, достатнього для подання Вами заяви про прийняття спадщини».

18.04.2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено рішення про встановлення ОСОБА_2 додаткового строку у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 27.02.2004 року ОСОБА_4.

06 червня 2016 року була винесена ухвала Кагарлицького районного суду Київської області щодо внесення виправлення в описову та резолютивну частину рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18.04.2016 року, вказавши дату смерті тітки він ОСОБА_4 «26.02.2004 р.».

15.06.2016 року він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_5, у результаті чого була заведена спадкова справа № 47/2016 та надане повідомлення від 15.06.2016 р. вих. № 294/02-14 щодо необхідності подачі ним правовстановлюючих документів на майно померлої ОСОБА_4, що були видані за життя спадкодавця, право власності за якими було зареєстровано у визначеному Законом порядку або ж для оформлення спадкових прав звернутися до суду.

Виконком Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області у довідці від 16 червня 2016 р. № 440 повідомлено, земельній частці (паю) на виготовлення державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_4 було присвоєно № 193.

У відповідь на запит приватного нотаріуса ОСОБА_5 № 375/02-14 від 22.07.2016 Управління Держгеокадастру у Кагарлицькому районі Київської області повідомляє, що сертифікат серії КВ № 026158 на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_4 площею 2,62 умовно - кадастрових гектарів зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Дружба» с. Мирівка за № 667 та був виданий на підставі рішення Кагарлицької районної ради від 21.05.1996 року № 52.

Після смерті ОСОБА_4 оригінал сертифіката серії КВ №026158 на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_4 площею 2,62 умовно-кадастрових гектарів зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» с. Мирівка за № 667 найдений не був, станом на сьогодні у нього відсутній.

Таким чином, за відсутності оригіналу згаданого вище сертифікату, він не має можливості оформлення та прийняття спадщини на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів і областей.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Представник відповідача в особі Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у відсутність сільської ради.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги позивача визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

26 лютого 2004 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 360760 виданого виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Кагарлицького району 05.02.2016 року.

За життя ОСОБА_4 належала земельна частка (пай) на підставі сертифікату серії КВ № 026158 площею 2,62 умовно кадастрових гектарів, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» с. Мирівка за № 667.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

При житті ОСОБА_4 був складений заповіт, згідно якого все її майно, де б воно, із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_3, а належне їй право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії КВ № 026158 видане Кагарлицькою райдержадміністрацією 10 серпня 1996 року, заповіла ОСОБА_2.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійснім, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також: у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 того Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкуванню за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 із спадкоємців залишилися ОСОБА_2.

18.04.2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено рішення про встановлення ОСОБА_2 додаткового строку у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 27.02.2004 року ОСОБА_4.

За заявою позивача приватним нотаріусом була заведена спадкова справа за № 47/2016 року.

Згідно листа Управління Держгеокадастру у Кагарлицькому районі вбачається, що сертифікат серії КВ № 026158 на земельну частку (пай)на ОСОБА_4 площею 2,62 умовних кадастрових гектарів зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» с. Мирівка за № 667 та був виданий на підставі рішення Кагарлицької районної ради від 21.05.1196 р. № 52.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати документу, що засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. 1217 ч. 1 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є єдиною спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 та яка бажає прийняти спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) площею 2,62 умовно кадастрових гектарів, яка розташована в с. Мирівка Кагарлицького району Київської області та належала померлій ОСОБА_4 на підставі сертифікату серії КВ № 026158 виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 10 серпня 1996 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко