Справа № 752/4375/16-ц
Провадження №: 2-з/752/46/16
У Х В А Л А

23.03.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Почесного консула Республіки Кіпр у м. Києві ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом Почесного консула Республіки Кіпр у м. Києві ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину та визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив визнати недійсним інвестиційний договір від 27.08.2012 року; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1709,8 кв.м.; визнати за Почесним консулом Республіки Кіпр у м. Києві ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1709,8 кв.м.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що 28.11.2012 року рішенням Київської міської ради № 116/276 консульству республіки Кіпр передано земельну ділянку, площею 0,52 га, що розташована по АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування, експлуатації та обслуговування резиденції консульства Республіки Кіпр. 30.07.2003 року між Київською міською радою та Почесним консулом Республіки Кіпр у м. Києві ОСОБА_1 укладено довгостроковий договір оренди вказаної земельної ділянки. Впродовж 2008-2012 року позивачем за власні кошти побудовано резиденцію на зазначеній земельній ділянці. 21.05.2012 року позивачем зареєстровано декларацію про готовність об'єкта будівництва до експлуатації. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.08.2012 року за № 580 присвоєно резиденції Консульства Республіки Кіпр, що введена в експлуатацію за адресою АДРЕСА_1.

Однак, при зверненні до приватного нотаріуса у січні 2016 року позивач дізнався, що побудований ним об'єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1709,8 кв.м., з 18.11.2015 року зареєстрований на підставі договору іпотеки від 28.09.2015 року за ОСОБА_3

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що 27.08.2012 року ОСОБА_2 набула право власності на спірне нерухоме майно на підставі інвестиційного договору б/н від 27.08.2012 року, який укладено між позивачем та ОСОБА_2 В подальшому між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено 28.09.2015 року договір позики, та того ж дня договір іпотеки спірного нерухомого майна.

Позивач вказує, що інвестиційний договір від 27.08.2012 року з ОСОБА_2 не укладав та не підписував, наміру відчужити спірний об'єкт нерухомості жодного не мав, у зв'язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Крім того, одночасно з поданням позову, позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позовних вимог, в якій просив суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом: накладення арешту на будинок АДРЕСА_1, загальною площею 1709,8 кв.м., що зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_3 та предметом спору; заборонити вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1709,8 кв.м.; заборонити ОСОБА_3 чи будь-якій іншій особі вчиняти дії, направлені на користування, розпорядження, передачу в оренду, відчуження, укладення попередніх договорів купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, припиняти електро-, газо- та теплопостачання у будинку АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_3 чи будь-якій іншій особі перешкоджати ОСОБА_1 користуватись нерухомим майном, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Вивчивши зміст поданої позивачем заяви про вжиття заходів забезпечення позовних вимог, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, на підставі положень ст. 153 ЦПК України, сторони по справі в судове засідання не викликаються.

В розумінні ст.ст. 151, 152 ЦПК України, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 53993692 від 26.02.2016 року, будівля, загальною площею 1709.8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3, на підставі договору іпотеки, посвідченого 28.09.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко Я.В.

При вирішенні питання про забезпечення позову за заявою позивача судом встановлено, що між сторонами у справі дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, зокрема, однією із позовних вимог є визнання недійсним правочину, на підставі якого ОСОБА_2 набула право власності на спірне нерухоме майно, яке в подальшому передано в іпотеки ОСОБА_3, а також визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості чи утруднення виконання рішення в майбутньому, а тому суд надходить до висновку про те, що позов слід забезпечити шляхом накладення заборони на відчуження об'єкта житлової нерухомості - будівлі, загальною площею 1709,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Суд вважає, що саме такий вид забезпечення позову є спів мірним із заявленими позивачем позовними вимогами, а тому заява гетьманенка Ю.І. про вжиття заходів забезпечення позовних вимог підлягає частковому задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву Почесного консула Республіки Кіпр у м. Києві ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом Почесного консула Республіки Кіпр у м. Києві ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину та визнання права власності на нерухоме майно, - задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження об'єкта житлової нерухомості - будівлі, загальною площею 1709,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягувач: Почесний консул Республіки Кіпр у м. Києві ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1.

Боржник: ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2.

Строк пред'явлення ухвали до виконання один рік.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя