_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2423/16-ц
Провадження № 2/520/2336/16
УХВАЛА

14.03.2016 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді Чаплицького В.В.,

за участю секретаря Буланової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі матеріали цивільної справи за позовом Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В позовній заяві представник Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» просить для забезпечення позову накласти арешт на майно та грошові кошти, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і знаходяться у них або інших осіб, зробивши відповідні запити до Державної реєстраційної служби (реєстри рухомого і нерухомого майна і речових прав), обласної Державтоінспекції. В обґрунтування зазначеного клопотання в позовній заяві зазначено, що умисна бездіяльність відповідачів свідчить, що і в майбутньому вони будуть всіляко ухилятися від повернення боргу і, в цьому разі, представник позивача вважає, що необхідно вжити заходи по забезпеченню позову.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача про забезпечення позову, дослідивши доводи заявника та докази в обґрунтування клопотання вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Стосовно запитів до Державної реєстраційної служби (реєстри рухомого і нерухомого майна і речових прав), обласної Державтоінспекції судом повідомляється, що, відповідно до положень ч. 4 ст. 135 ЦПК України, питання про забезпечення доказів вирішується ухвалою. Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено вчинення судом запитів.

Крім того, слід зазначити, що, за ч. 1 ст. 134 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Представник позивача на вимоги ч. 1 ст. 134 ЦПК України уваги не звернув, та не зазначив які докази необхідно забезпечити, які обставини, можуть бути підтверджені цими доказами.

Також зауважується, що за ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання юридичною особою до суду заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Стосовно накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і знаходяться у них або інших осіб судом повідомляється наступне.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України суд може забезпечити позов на підставі відповідної заяви, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За правилами ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проаналізувавши заяву представника позивача можна дійти висновку, що єдиною причиною, зазначеною в обґрунтування заяви, у зв'язку з якою потрібно забезпечити позов є його міркування про умисну бездіяльність відповідачів, що в майбутньому може призвести до ухилення від повернення боргу.

Також судом зауважується, що, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Отже, в протиріччя п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, представником позивача не зазначено в заяві, не конкретизовано та наведено доказів наявності майна та грошових коштів, на які необхідно накласти арешт, та які належать відповідачам, у звязку з чим, суд, як це затверджено в ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позбавлений можливості вирішити питання про співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При постановлені дійсної ухвали суд враховував положення постанови ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що обґрунтованих та законних підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і знаходяться у них або інших осіб, зробивши відповідні запити до Державної реєстраційної служби (реєстри рухомого і нерухомого майна і речових прав), обласної Державтоінспекціїнемає.

Керуючись ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 134, 152, 153, 208-210 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника Кредитної спілки «Перше кредитне товариство»про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і знаходяться у них або інших осіб, зробивши відповідні запити до Державної реєстраційної служби (реєстри рухомого і нерухомого майна і речових прав), обласної Державтоінспекції відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Чаплицький В. В.