Справа № 375/943/16-ц
Провадження № 2/375/400/16
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Литвина О.В.

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю "ТКМ і ДМ"

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись, що 19.06.2015 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та третьою особою у справі ТОВ "ТКМі ДМ" був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 200 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок 6317 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку.

Виконання зобов'язання за вказаним договором забезпечено договором поруки № POR450 від 03.08.2016 року, укладеним між позивачем та поручителем - відповідачем у справі ОСОБА_1.

Зазначає, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, а третя особа умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 28.07.2016 року рахується заборгованість у сумі 322951.57 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 192922.99 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 72316.10 грн.; заборгованість за пенею - 47294.62 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 10417.86 грн..

Просить стягнути на свою користь з відповідача частину боргу, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 192922.99 грн. а також понесені судові витрати по оплаті судових витрат в сумі 2893.84 грн та пов'язані із публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у справі, в розімірі 400.00 грн..

Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач свого представника у судове засідання не направив, натомість надіслав заяву, якою просить розглянути справу у відсутності свого представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи на разі неявки у судове засідання відповідача.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та заперечення на позов до суду не подав.

За викладеного суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження, проти чого не заперечує позивач і що узгоджується з положеннями ст. 224 ЦПК України.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою, у судове засідання свого представника не направила, заяви про розгляд справи у його відсутності не подала, а тому з огляду на положення ст.169 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи у відстуності представника третьої сторони.

Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 19.06.2016 року між банком та ТОВ "ТКМ і ДМ" було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг відповідно до умов якого на імя відповідача було відкрито кредитний картковий рахунок про надання кредитного ліміту у розмірі 200 000.00 грн..

Позичальник підтвердив своїм підписом свою згоду, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 28.07.2016 року рахується заборгованість у сумі 322951.57 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 192922.99 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 72316.10 грн.; заборгованість за пенею - 47294.62 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 10417.86 грн..

Виконання зобов'язання за вказаним договором забезпечено договором поруки № POR450 від 03.08.2016 року, укладеним між позивачем та поручителем ОСОБА_1, за умовами п.1.1якого предметом договору є надання перуки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ "ТКМ і ДМ" зобов'язань.

Викладене підтверджується оглянутими в судовому засіданні письмовими матеріалами справи, якими є:

- розрахунок заборгованості станом на 28.07.2016 року;

- анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг директора ТОВ "ККМ і ДМ" від 19.06.2015 року;

- копія довідки про розміри встановлених кредитних лімітів;

- витяг із Умов і правил надання банківських послуг;

- договір поруки № POR450 від 03.08.2016 року;

- копія претензії банку до позичальника та поручителя від 12.07.2016 року;

- довідка АА № 241170 з ЄДРПОУ;

- свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ "ПриватБанк";

- витяг із статуту ПАТ КБ "ПриватБанк".

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 526, 530, 553, 554, 612, 631, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідного до ч. 2 ст. 1054 вказаного Кодексу, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст.1050 цього Кодексу визначає наслідки порушення договору позичальником: «…якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому».

За вимогами ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 530, 631 ЦК України, якщо у зобовязання встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і закінчення останнього не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до положень ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником і у разі настання такої обставини, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2016 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У порушення зазначених норм закону та умов договору третя особа зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому поручитель за договором є належним відповідачем.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором, який позивач долучив до матеріалів справи, містить інформацію щодо предмета доказування - наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, одержаний без будь-яких порушень порядку, встановленого законом, сумнівів у суду не викликає, а тому на переконання суду є належним та допустимим доказом такої обставини.

Так, відповідно до ст. ст. 57, 59 ЦПК України належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки ( ст. 10, 60 ЦПК України).

Відповідач не скористався своїм правом заперечувати проти доводів позову, тоді як, на переконання суду позивачем доведено свої позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2893.84 грн.. та витрати, повязані із публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у справі, в розмірі 400.00 грн. підлягають у відповідності до ст .88 ЦПК України відшкодуванню за рахунок відповідача у справі.

Керуючись положеннями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2016 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 10, 11, 15, 16, 526, 530, 553, 554, 612, 631, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 04094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, р/р 3111, МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором в сумі 192922 (сто девяносто дві тисячі девятсот двадцять дві) гривні 99 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 2893 (дві тисячі вісімсот девяносто три) гривні 84 коп., 400.00 грн. в рахунок вішкодування судових витрат, повязаних із публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у справі, а всього 196216 (сто дев'яносто шість тисяч двісті шістнадцять) гривень 83 коп..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набуло законної сили ____________________20___ року