Справа № 452/2914/15 Головуючий у 1 інстанції: Карнасевич Г.І.
Провадження № 22-ц/783/1794/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника заявника ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, апелянта ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Самбірського міськрайонного районного суду Львівської області від 21 жовтня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сімєю, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про встановлення факту її проживання з 1998 року однією сімєю з ОСОБА_7, яка померла 8 квітня 2013 року та ОСОБА_8, яка померла 23 липня 2015 року.

На обґрунтування своєї заяви ОСОБА_6 стверджує, що з 1998 року здійснювала догляд, матеріально утримувала та проживала однією сім'єю з двома рідними сестрами: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які були самотні, неодружені та проживали в будинку №13 про вул. Мічуріна в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області. У зв'язку з похилим віком сестри не могли вести своє господарство та себе обходити, потребували сторонньої допомоги.

Після їхньої смерті залишилася відкрита спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, земельної ділянки біля будинку та земельних паїв. Двір, в якому вони проживали, відносився до колгоспного. На день смерті ОСОБА_8 ніхто в будинку не проживав.

Заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно їй для прийняття спадщини після їх смерті.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2015 року заявою ОСОБА_6 задоволено. Встановлено факт проживання однією сімєю з 1998 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 23.07.2015 року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4, вважає, що дана справа безпосередньо зачіпає її законні права та інтереси. В апеляційній скарзі посилається на незаконність і необґрунтованість цього рішення, ухвалення такого з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного з'ясування фактичних обставин справи, без належного дослідження та оцінки наявних у справі доказів, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що проживає по сусідству з будинком ОСОБА_7та ОСОБА_8в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області та з липня 2007 року до дня смерті ОСОБА_823 липня 2015 року постійно опікувалась ними, щодня приносила їм продукти харчування, забезпечувала їх усім необхідним, обробляла поля, здійснювала ремонт даху і огорожі, надавала допомогу в період їх перебування в лікарні. 23 липня 2015 року виявила ОСОБА_9 мертвою, повідомила сільського голову, міліціонера та лікаря, після чого разом із сусідами займалася похоронами, а тому має право на успадкування майна після їх смерті. Стверджує, що рішення районного суду прийняте на показах свідків, які проживають у м. Самборі, які не були в селі понад 10 років та є членами родини заявниці ОСОБА_6 Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким залишити без розгляду заяву ОСОБА_6 (а.с. 33-34).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на обґрунтування апеляційної скарги, , які, з посиланням на наявний спір про право, просять суд заяву ОСОБА_6 залишити без розгляду, пояснення представника заявника ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 в заперечення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_6 залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно положень ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 р. № 7 (далі Постанова) до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки

Відповідно до п.2 Постанови справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, за відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

За вимогами п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст.256 ЦК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вирішуючи заяву ОСОБА_6 про визнання факту її проживання однією сімєюз ОСОБА_7та ОСОБА_8 з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 в липні 2015 року, суд виходив із безспірності встановленого факту та відсутності інших спадкоємців за заповітом чи законом.

В той же час, апелянтОСОБА_4, оскаржуючи рішення суду, зазначає, що продовж останніх восьми років перед смертю ОСОБА_8 вона також фактично опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу ОСОБА_7та ОСОБА_8, які через похилий вік не могли себе забезпечити, вела їхнє господарство та фактично проживала з ними однією сімєю, здійснила їхнє поховання, а отже є спадкоємцем майна ОСОБА_8.

При цьому апелянт заперечує спадкоємствоОСОБА_6, стверджуючи, що вказана заявниця з 2003 року не опікувалась ОСОБА_7та ОСОБА_8.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 дійсно зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_6 Львівської по вул. Мічуріна, 6 по сусідству з будинком померлих ОСОБА_7та ОСОБА_8.

Іі доводи про опікування та матеріальне забезпечення нею за життя ОСОБА_7та ОСОБА_8, ведення їхнього господарства заявником не спростовані.

Зазначене з очевидністю свідчить про те, що встановлення факту за заявою ОСОБА_6. повязане з вирішенням спору про право на успадкування спадкового майна після смерті ОСОБА_7та ОСОБА_8 між можливими іншими спадкоємцями четвертої черги.

Відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно розяснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 р.(із змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчому судові факту повязане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_6 залишенню без розгляду, що не позбавляє заявника звернутись до суду для вирішення цього питання в порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ч.6 ст. 235, ст. 303, п.4 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного районного суду Львівської області від 21 жовтня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_10