Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6927/15-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Шевчук А.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації (далі - Банк) звернулося до суду із вказаним позовом, в кінцевій редакції якого просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 4 794 481, 25 грн. В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що 08.10.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінотон» було укладено кредитний договір № Т241007-К/36 із змінами від 15.10.2008 року, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 8 555 000,00 грн. зі сплатою 24,5 % річних, а позичальник зобов'язався повернути кошти у строки, визначені графіком погашення кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов'язання з кінцевим терміном повернення до 07.10.2015 року. 14.08.2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №5, відповідно до п.2.1 якого, продавець погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець погоджується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну. Таким чином, позивач набув статус нового кредитора за кредитним договором № Т241007-К/36 від 08.10.2008 року зі змінами від 15.10.2008 року, укладеним між TOB «Кінотон» та ПАТ «Омега Банк», а також договорами поруки. 08.10.2008 року з метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, було укладено договір поруки № Т241007-К/36-Р-1 зі змінами та доповненнями, із ОСОБА_1 Внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором утворилася заборгованість в розмірі 4 794 481, 25 грн., яку Банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заборгованість за кредитним договором відповідачем повернуто не було, а правовідносини сторін є дійсними. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку, що порука за вказаним кредитним договором припинилася, оскільки відповідно до його умов, він діє до повного виконання сторонами взаємних зобов'язань. Вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-436цс15.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням завдатком.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.10.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінотон» було укладено кредитний договір № Т241007-К/36 із Договором про внесення змін від 15.10.2008 року до Кредитного договору № Т241007-К/36 , згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 8 555 000,00 грн. зі сплатою 24,5 % річних, а позичальник зобов'язався повернути кошти у строки, визначені графіком погашення кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов'язання з кінцевим терміном повернення до 07.10.2015 року /а.с.5-9/.

08.10.2008 року між банком і відповідачем ОСОБА_1 укладено договір поруки № Т241007-К/36-Р-1 зі змінами, внесеними згідно договору від 15.10.2008 року. Згідно умов договору поруки поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором та відповідно до п.2 у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами /а.с.17-18/.

14.08.2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №5, відповідно до п.2.1 якого, продавець погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець погоджується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну. Таким чином, позивач набув статус нового кредитора за кредитним договором № Т241007-К/36 від 08.10.2008 року зі змінами від 15.10.2008 року, укладеним між TOB «Кінотон» та ПАТ «Омега Банк», а також договорами поруки.

ТОВ «Кінотон» порушило зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого згідно наданих позивачем розрахунку та виписки по рахунку станом на 17.06.2015 року утворилась заборгованість перед банком у розмірі 4 749 481,25 грн., в т.ч. розмір заборгованості за кредитом 2 172 989,00 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 524 017,78 грн.; заборгованість за відсотками 1 642 816,04 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 362 688,69 грн., сума 3-х процентів річних за невчасне повернення кредиту 4 400,52 грн., сума 3-х процентів річних за невчасне повернення процентів 42 569,22 грн./а.с.19/.

Згідно рішення господарського суду Житомирської області від 11.03.2014 року з ТОВ «Кінотон» на користь ПАТ Дельта Банк стягнуто 3 081 361,14 грн. заборгованості за кредитним договором/а.с.69-73/.

01.04.2014 року господарським судом Житомирської області видано наказ №906/1887/13 від 11.03.2014 року на примусове виконання рішення /а.с.109/.

Відповідно до постанови державного виконавця від 06.05.2014 року відкрито виконавче провадження ВП№43157871 з виконання наказу №906/1887/13 від 11.03.2014 року /а.с.74/.

Відповідно до п.10 договору поруки № Т241007-К/36-Р-1 від 08.10.2008 року, укладеного з відповідачем ОСОБА_1, сторони встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором, є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою ч.4 статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

Сплив строку, передбаченого нормою ч.4 статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобов'язань боржників за основними договорами не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 статті 251 та ч.1 статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні ч.4 статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України судових палат у цивільних та господарських справах (справа №6-2662цс15 від 20 квітня 2016 року), постановах Верховного Суду України від 21.01.2015року (справа №6-190 цс14), від 02.09.2015 року (справа 6-1077 цс15), від 14.09.2016 року (справа 6-1451 цс16).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно п.8.2 договору про внесення змін до кредитного договору при настанні обставин, передбачених п.5.4 цього договору, та/або якщо TOB «Кінотон» порушує строки платежів, встановлені п.п.1.3, 4.1 банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору.

Відповідно до п.7 договору поруки поручитель зобов'язався виконати основне зобов'язання у разі настання випадків зміни строків виконання зобов'язань по основному зобов'язанню, передбачених основним зобов'язанням.

17.09.2012 року Банком було направлено письмові вимоги про дострокове повернення кредиту як боржнику, так і поручителям, у тому числі й відповідачу ОСОБА_1 /а.с.76/, оригінал вимоги було оглянуто у судовому засіданні господарським судом Житомирської області 11.03.2014 року /а.с.72 зв./.

Тобто, Банк у зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань відповідно до п.п.8.2 кредитного договору застосував право на повернення кредиту достроково та визнав термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення. При цьому, як вбачається з письмової вимоги, новий строк повернення кредиту та плати за кредит настає на десятий календарний день з дня направлення цього повідомлення.

Встановивши такі обставини та правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що Банк пред'явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та змінив строк виконання основного зобов'язання (27.09.2012 року) й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту (27.03.2013 року), а на час звернення позивача до суду - 24.06.2015 року строк, в межах якого банк повинен був звернутися з позовом до відповідача як поручителя сплинув і порука фінансового поручителя є припиненою, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування до спірних правовідносин правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року, справа №6-436цс15 є безпідставним, оскільки зазначений правовий висновок стосується предмету припинення поруки у випадку, коли сторони визначили останній строк виконання основного зобов'язання з якого рахується початок шестимісячного строку дії поруки, що є відмінним від предмету цього позову.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Окрім того, ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15 вересня 2016 року було задоволено клопотання ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Оскільки на момент ухвалення судового рішення судовий збір не сплачено, він підлягає стягненню з позивача.

Відповідно до підпункту 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Ціна заявленого позову складає -4 749 481,25 грн.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла станом на день подання позову) за подання до суду заяви майнового характеру ставка судового збору була встановлена у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0, 2 розміру заробітної плати та не більше 3 розмірів заробітної плати.

Виходячи з викладеного, з позивача підлягає стягненню 4019 грн. 40 коп. судового збору /1218 (мін. з/пл.) х 3 х 110 % = 4019 грн. 40 коп./.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в дохід держави ( одержувач: Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі;; Банк одержувача: ГУДКСУ у Житомирській області; МФО: 811039;Рахунок: 002; Код платежу:22030101; Код ЄДРПО апеляційного суду Житомирської області: 02891440) 4019,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді