Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі - Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 07.03.1997 року. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 07.03.1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дочок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач посилається на те, що сімейне життя між сторонам не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя, втратою довіри. На протязі останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалось, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, ображає членів родини позивача, що впливає на психологічний стан позивача та їх спільних дітей. Сторони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Вважає що за таких обставин спільне проживання не можливе.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2016р. сторонам був наданий двомісячний строк для примирення.

В судовому засіданні позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу, оскільки вона хоче жити окремо, налагодити своє життя. Відповідач на протязі шлюбу принижував її самооцінку, докоряв. Крім того, відповідач має алкогольну залежність, до дому приходив нетверезий, псував меблі. У зв'язку з неналежною поведінкою відповідача виникла необхідність у відвідуванні молодшою донькою шкільного психолога. Вся їх сім'я проживає у квартирі бабусі позивача, відповідач допускає постійне психологічне насильство до позивача. Під час строку на примирення відповідач намагався змінюватися, але тільки тому, що у разі розірвання шлюбу він не матиме місця проживання в м. Києві.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що не бажає розривати шлюб, оскільки сторони мають спільних дітей, існує відповідальність перед сім'єю, а розірвання шлюбу може негативно вплинути на доньок подружжя. Позивач не перешкоджає у спілкуванні з дітьми, проте забороняє робити їм зауваження. Підтвердив, що має алкогольну залежність, проте намагається з нею боротися. Якщо шлюб буде розірвано, сторони стануть чужими особами, що відобразиться на доньках. Зауважив, якщо б сторони не мали спільних дітей, то не заперечував би проти розірвання шлюбу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України).

Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами 07.03.1997 року було укладено шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дітей на час розгляду справи у сторін немає.

Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки вона не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем, стосунки між сторонами негативно відображаються на дітях.

Згідно пояснень відповідача єдиною підставою для збереження сім'ї він вважає наявність у сторін неповнолітніх дітей.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2016 р. призначено сторонам два місяці строку для примирення.

У встановлений судом строк для примирення сторони не досягли взаємної згоди щодо збереження сім'ї.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

Питання виховання дітей вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.1, 2 ст. 157 СК України). Розірвання шлюбу жодним чином не впливає на права та обов'язки батьків по вихованню та утриманню дітей, а неповажливе ставлення одного з подружжя до іншого, непорозуміння між ними та відсутність доброзичливих шлюбно-сімейних відносин може лише негативно вплинути на дитину.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не досягли взаємної згоди щодо збереження сім'ї, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 07.03.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського району м. Києва, актовий запис № 103 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище дружини, змінивши його з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1»

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: