Провадження № 2/537/268/2016
Справа № 537/753/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2016 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом фізичної особи, ОСОБА_1, до фізичної особи, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно якої просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 7 700 доларів США; судові витрати покласти солідарно на відповідачів.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 лютого 2015 року між ним та відповідачем, ОСОБА_2, було укладено договір позики про надання останньому позики в розмірі 70 000 грн., що еквівалентно 2 500 доларів США зі сплатою 5% від суми позики за її користування щомісячно, строком до 20 вересня 2015 року. В якості забезпечення виконання зобовязання виступив поручитель ОСОБА_3, про що 20 лютого 2015 року був укладений відповідний договір поруки. Позивач зазначає, що свої обовязки за договором він виконав, надавши відповідачу, ОСОБА_2 кошти. Після закінчення строку дії договору відповідачі на неодноразові звернення ОСОБА_1 кошти не повернули. ОСОБА_1 зазначає, що ним 11 січня 2016 року на імя боржника була направлена вимога про повернення грошових коштів, однак кошти останній не повернув. Окрім того, позивачу не були сплачені відсотки за користування грошовими коштами за 5 місяців, що складає суму 625 доларів США. Позивач вказує, що внаслідок неповернення відповідачем коштів, наданих в борг, у нього (позивача) виникло право на стягнення неустойки за несвоєчасне виконання зобовязання , яка складає 1% за кожен день прострочки. Окрім того, відповідно до умов договору позики позичальник повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 1525 доларів США пеня за основним зобовязанням і 3 050 доларів США пеня за несвоєчасну сплату по відсоткам. Таким чином, як зазначає позивач, станом на 20 січня 2016 рік сума солідарного боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача складає 7 700 доларів США. У звязку із викладеними обставинами позивач і вимушений звернутись до суду із позовом про стягнення боргу.

В судове засідання позивач, ОСОБА_1, не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.

Представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_4, в судовому засіданні заявила про зменшення позовних вимог, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.

Представник відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_5, в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечував, оскільки зменшені позовні вимоги значно поліпшують матеріальний стан відповідача, ОСОБА_2

За викладених обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача та відповідача на підставі пояснень їхніх представників, а також наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Суд, ретельно вивчивши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно матеріалів справи, 20 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в борг грошові кошти в розмірі 70 000 грн., що станом на дату укладання договору еквівалентно 2 500 доларів США. Позичальник зобовязався повернути кошти до 20 серпня 2015 року. Згідно умов вказаного договору , позичальник повинен сплатити позикодавцю 5% від суми позики щомісячно , починаючи з наступного місяця. В разі прострочення сплати відсотків, нараховується пеня в розмірі 1 % за кожен день прострочки. Окрім того, у випадку несвоєчасної сплати або прострочення термінів повернення позики, відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення.

Окрім того, того ж дня між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого останній поручився перед позикодавцем за виконання позичальником своїх зобовязань, що випливають з договору позики від 20 лютого 2015 року.

Окрім того, 16 травня 2015 року відповідач, ОСОБА_2, взяв у ОСОБА_1 в борг грошові в розмірі 1 000 доларів США, за користування яких зобовязався сплатити 5% від суми боргу щомісячно, зобовязався повернути їх до 16 серпня 2015 року, що підтверджується розпискою від 16 травня 2015 року.

Також, 08 серпня 2015 року відповідач, ОСОБА_2, взяв у ОСОБА_1 в борг грошові в розмірі 500 доларів США, за користування яких зобовязався сплатити 5% від суми боргу щомісячно, зобовязався повернути їх до 20 жовтня 2015 року, що підтверджується розпискою від 08 серпня 2015 року.

Згідно матеріалів справи, відповідач, ОСОБА_2, своїх зобовязань за договором позики, а також за розписками не виконав, у звязку із чим позивачем на його адресу була направлена вимога про повернення суми боргу в розмірі 11 700 доларів США строком до 17 січня 2016 року.

Окрім того, ОСОБА_1 на адресу поручителя, ОСОБА_3 була направлена вимога про повернення суми боргу в повному обсязі строком до 17 січня 2016 року.

Зазначена вимога отримана ОСОБА_3 14 січня 2016 року, що підтверджується його підписом у поштовому повідомленні.

В ході розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги, і, у звязку із частковим виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором позики від 20 лютого 2015 року, остаточно просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 20 лютого 2015 року 2 600 грн.; заборгованість за розпискою від 16 травня 2015 року в розмірі 20 560 грн.; заборгованість за розпискою від 08 серпня 2015 року в розмірі 10 740 грн.; відсотки за користування позикою в розмірі 4 158 грн.; пеню за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 644 грн. 40 коп.; індекс інфляції в розмірі 2 655 грн. 22 грн.; покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 червня 2016 року провадження у справі закрито в частині стягнення коштів з ОСОБА_3

Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до змісту частини 2 статті 1047 Цивільного-кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Аналізуючи вказану норму чинного законодавства України, підтвердженням факту укладання договорів позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму 1 000 доларів США та 500 доларів США., є розписка від 16 травня 2015 року, та розписка від 08 серпня 2015 року, зі змісту яких вбачається, що останній дійсно отримав від позивача грошові кошти в зазначених розмірах, які зобовязався повернути у терміни, зазначені у вказаних розписках.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання умов договору позики.

Положеннями частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписом статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу Украйни встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань, що випливають з договору позики, а також наданих ним письмових розписок, у звязку з чим позовні вимоги в частині сплати заборгованості за договором позики від 20 лютого 2015 року в розмірі 2 600 грн., заборгованості за розпискою від 16 травня 2015 року в розмірі 20 560 грн.; заборгованості за розпискою від 08 серпня 2015 року в розмірі 10 740 грн.; відсотків за користування позикою в розмірі 4 158 грн.; пені за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 644 грн. 40 коп., підлягають задоволенню.

Згідно правової позиції, що міститься у рішенні Верховного суду України №6-771 цс 15 від 27 січня 2016 року, норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях, у звязку із чим суд вважає за необхідне в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляції на загальну суму в розмірі 2 655 грн. 22 коп. відмовити, оскільки договори позики (розписки) від 16 травня 2015 року та від 08 серпня 2015 року були укладені в іноземній валюті.

Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 79, 88, 174, 212, 213, 214, 215 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 526, 625, 626, 629, 1046, 1047, 1048, 1049 Цивівльного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи, фізичної особи, ОСОБА_1, до фізичної особи, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20 лютого 2015 року в розмірі 2 600 грн.; заборгованість за розпискою від 16 травня 2015 року в розмірі 20 560 грн.; заборгованість за розпискою від 08 серпня 2015 року в розмірі 10 740 грн.; відсотки за користування позикою в розмірі 4 158 грн.; пеню за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 644 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

В задоволенні позовних вимог в частині сплати індексу інфляції на загальну суму 2 655 грн. 22 коп. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.

Суддя : Д.О. Зоріна