УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КарпенкоС.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району, треті особи: Комунальне підприємство «Житловокомунальне господарство Великомостівської міської ради», ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення частини підвального приміщення,

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району, третя особа - Комунальне підприємство «Житловокомунальне господарство Великомостівської міської ради», про зобовʼязання вчинити дії, утриматися від вчинення дій, відшкодування шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду та просила зобов'язати Виконавчий комітет Великомостівської міської ради усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення частини підвального приміщення, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка по АДРЕСА_1, на якій знаходиться підземна будівля шириною 2 м, довжиною 6 м, яка на балансі комунального підприємства міськради не рахується і відомості щодо неї відсутні. Дана споруда спричиняє їй перешкоди в користуванні цією земельною ділянкою. На її заяву міськрада відмовилася демонтувати зазначене підвальне приміщення.

Указаним підвальним приміщенням користується мешканка будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_4, хоча жодних технічних документів на нього не має.

ОСОБА_4 подала до суду позов, у якому просила зобов'язати ОСОБА_3 утриматися від дій, спрямованих на демонтаж спірного підвального приміщення, та відновити верхнє ґрунтове перекриття цього приміщення; зобов'язати Виконавчий комітет Великомостівської міськради виконати всі дії для постановки спірного підвального приміщення на облік, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. На прибудинковій території цього будинку, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_3, розмішене підвальне приміщення, частина якого знаходиться на території ділянки останньої. Цей підвал використовується її сім'єю з 1977 року, іншого підвалу на території будинку немає. Крім того, дане підвальне приміщення колись перебувало на балансі Великомостівського міськкомунгоспу та існувало ще до відведення під забудову земельної ділянки, яка на даний час належить ОСОБА_3 Водночас вказувала, що ОСОБА_5, якому на той час виділялася земельна ділянка, зобов'язався не руйнувати спірний підвал.

Також зазначала, що демонтаж спірного підвального приміщення призведе до зміщення ґрунтів та руйнування будинку, в якому вона проживає.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано Великомостівську міську раду Сокальського району в особі її Виконавчого комітету усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою по АДРЕСА_1 Львівської області та привести цю земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення частини підвального приміщення, розміром 2 х 6 м, що займає 12 кв. м площі даної земельної ділянки.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмолено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_3та задоволення позову ОСОБА_4

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що наявність підвалу на території земельної ділянки ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у здійсненні нею свого права власності на цю землю. При цьому, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що жодних інвентаризаційних та технічних документів, які передбачали б існування спірного підвального приміщення, немає.

Проте з висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17 жовтня 2014 року та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру обмежень щодо використання даної земельної ділянки не зареєстровано.

Як убачається із листа Великомостівської міської ради від 05 серпня 2015 року № 32/02-14, будь-які відомості щодо підземного підвального приміщення, яке розташоване по межі земельних ділянок № АДРЕСА_1, в міській раді відсутні. Крім того, встановлено, що технічні та правовстановлюючі документи на даний об'єкт відсутні.

Згідно з довідкою КП «Житлово-комунального господарства Великомостівської міської ради» від 28 травня 2015 року № 74 та відповіді КП «ЖКГ Великомостівської міської ради» від 03 вересня 2015 року № 94 ніяких господарських споруд, що знаходяться на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1, на балансі КП «ЖКГ Великомостівської міської ради» не рахується та згідно з інвентаризаційною справою такі відсутні.

Також судом установлено, що підвальне приміщення, частина якого знаходиться на даній земельній ділянці, ні у приватній власності, ні на балансі міської ради не перебуває.

Згідно зі свідоцтвом про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Підвальне приміщення належало до жилого будинку № АДРЕСА_1 і перебувало на балансі Великомостівського міськкомунгоспу (а. с. 38 - оціночний акт будинку АДРЕСА_1 (22), в якому зазначено, що є цегляний погріб площею 11 кв. м; а. с. 37 - технічний опис будівель, є погріб, цегляний, дах шифер, підлога дощата).

Спірне підвальне приміщення існувало і використовувалося за призначенням ще до моменту виділення із присадибної ділянки будинку АДРЕСА_1 земельної ділянки під будівництво жилого будинку та відведення ОСОБА_5 (попередньому власнику будинку № АДРЕСА_1) земельної ділянки під будівництво жилого будинку АДРЕСА_1.

Спірне підвальне приміщення і земельна ділянка були предметом спору в період з 1957 року до 1961 року, який був вирішений у позасудовому порядку.

Із документів КП «Червоноградське МБТІ» вбачається наступне.

Відповідно до рішення виконкому Великомостівської ради депутатів трудящих Львівської області від 26 жовтня 1957 року ОСОБА_5 було відведено земельну ділянку площею 600 кв. м під будівництво жилого будинку № АДРЕСА_2 (а. с. 30).

У зв'язку з даним рішенням мешканці будинку АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1) подали колективну скаргу, заперечуючи проти відводу земельної ділянки ОСОБА_5 Одною із основних причин оскарження рішення виконкому було те, що у межу відводу входила частині капітально обладнаного підвалу. У подальшому в процесі врегулювання даного спору ОСОБА_5 взяв на себе письмове зобов'язання від 19 лютого 1959 року про те, що він згоден, що на відведеній йому земельній ділянці під будівлею по вул. Леніна знаходився підвал, який частково розміщений одною стороною на відведеній йому присадибі, що належить міськкомунгоспу (а. с. 32-33).

Рішенням виконкому Великомостівської ради депутатів трудящих Львівської області від 17 квітня 1959 року дозволено продовжити будівництво, не руйнуючи підвал (а. с. 34).

Рішенням виконкому Великомостівської міської ради депутатів трудящих Львівської області від 23 червня 1961 року накладено штраф на ОСОБА_5 за порушення проекту будівництва і зобов'язано останнього звернулися до Львівського МБТІ і замінити проект до 15 липня 1961 року (а. с. 35).

Таким чином, підвальне приміщення, розміщене на межі будинків № АДРЕСА_1, не є самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України, на яку ОСОБА_3 посилається у позовній заяві, оскільки воно було збудовано, взято на баланс Великомостівським міськкомунгоспом, використовувалось за призначенням ще до відведення земельної ділянки і будівництва будинку № АДРЕСА_1. При цьому однією із основних передумов будівництва будинку АДРЕСА_1 була вимога не руйнувати спірний підвал.

Крім того, у процесі погодження меж земельної ділянки при оформленні документів від ОСОБА_3 ніяких зауважень не було.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, пояснень ОСОБА_4 у достатньому обсязі не перевірив, не притягнув до участі у справі ОСОБА_4 як відповідача за основними позовними вимогами, оскільки саме вона користується спірним підвальним приміщенням, не визначився із характером спірних правовідносин, не дав їм оцінки та не вирішив, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не усунув протиріччя, які існують в наданих до суду документах щодо спірної будівлі.

Крім того, суд не з'ясував, чи дозволяють архітектурні та конструктивні особливості підвального приміщення знести його з огляду на те, що балансовий знос будинку АДРЕСА_1 складає 72 %, фактичний - 85-90 %, будинок дерев'яний, старий.

Також суд не дав належної оцінки акту депутатської комісії з питань землекористування від 23 червня 2015 року щодо рекомендації ОСОБА_3 у разі наміру проведення будь-яких будівельних робіт щодо демонтажу підвального приміщення (цегляний погріб площею 11 кв. м) виготовити технічну документацію в ліцензійній організації, щоб не було порушено конструкції обох будинків (а. с. 7).

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова