Справа №583/2757/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/488/16 Суддя-доповідач - Рибалка В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»

про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та у відшкодування понесених ним судових витрат 488 грн.. 27 коп., а всього - на загальну суму 10 488 грн. 27 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати пов'язані із проведенням судової авто технічної експертизи у сумі 301 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати пов'язані із проведенням судової авто технічної експертизи у сумі 1 695 грн. 08 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати пов'язані із сплатою судового збору в сумі 99 грн. 93 коп.

Заходи забезпечення позову згідно ухвали суду від 15 липня 2015 року у виді накладення арешту на майно після вступу рішення в законну силу скасовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 січня 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Охтирського РВ УМВС України в Сумській області знаходиться кримінальне провадження № 0001359 від 14 жовтня 2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Встановлено, що 13 жовтня 2013 року о 18 годині 30 хвилин в районі розташування будинковолодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, водій автомобіля ВАЗ 21214, 2011 року випуску, номер кузова, шасі, рами - НОМЕР_2, д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння здійснив наїзд ззаду на велосипедиста ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку, завдавши йому тяжкі тілесні пошкодження. За даними висновку судово - медичної експертизи № 21 від 16 січня 2014 року у громадянина ОСОБА_3 при обстеженні у Охтирській ЦРЛ були виявлені тілесні ушкодження: голови - рана тім'яної ділянки, садна потиличної ділянки; тулуба - підшкірні та між м'язові гематоми в ділянці краю обох здухвинних кісток, розрив правої легені, розрив діафрагми справа, переломи 4 - 9 ребер справа; кінцівок - поперечний уламковий перелом променевої кістки в середній третині із зміщенням, перелом кісток нижньої третини правої гомілки з ушкодженням судинно - нервового пучка, циркулярна рана нижньої третини правої гомілки (передньої, бокових та частково задньої поверхні) з розчавленням м'яких тканин. Вказані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії тупих предметів по механізму удару, стиснення, вигину, тертя - ковзання. Травма правої гомілки у вигляді рани, перелому обох кісток в нижній третині та травма грудної клітки (розрив правої легені та правої частини діафрагми, переломи 6 ребер справа) у ОСОБА_3 кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Наявність вказаних тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_3 внаслідок ДТП також підтверджується висновком комісійної судово - медичної експертизи № 66/2014 від 30 квітня 2015 року.

ОСОБА_3 проходив неодноразове медичне лікування, а саме у хірургочному та травматолого - ортопедичному відділеннях із 18 жовтня 2013 року по 14 листопада 2013 року, також з 14 квітня 2014 року по 08 травня 2014 року та з 02 червня 2014 року по 23 липня 2014 року, з 22 вересня 2014 року по 07 листопада 2014 року, із 10 листопада 2014 року по 03 грудня 2014 року. та придбав за власний рахунок медикаменти.

Відповідно до висновку комплексної судово - медичної та транспортно - трасологічної експертизи № 84/2/2014 від 16 лютого 2015 року, враховуючи локалізацію та характер механічних пошкоджень і нашарувань на транспортних засобах, первинний контакт передньої частини автомобіля ВАЗ - 21214 д.н.з. НОМЕР_1 відбувся по напрямку із заду наперед із заднім колесом велосипеда марки «Україна», в подальшому відбулося зміщення потерпілого до автомобіля і контактування ОСОБА_3 з частинами транспортного засобу. Більш імовірно, що травма правої гомілки спричинена при контактуванні з переднім бампером автомобіля; переломи ребер, розрив правої легені та діафрагми справа, тілесні ушкодження голови - при закиданні тіла на капот, переднє вітрове скло та дах автомобіля. При відкиданні тіла на проїжджу частину могли утворитись гематоми в ділянках обох здухвинних кісток. Перелом середньої третини лівої променевої кістки міг утворитись як при падінні на проїжджу частину так і при контактуванні з частинами транспортного засобу. Згідно висновку транспортно - трасо логічної експертизи № 131 від 29 листопада 2013 року в момент первинного контакту транспортних засобів кут між повздовжніми вісями транспортних засобів становив близько 0 градусів.

Досудовим слідством неодноразово приймались рішення про закриття зазначеного кримінального провадження у зв'язку з відсутністю у діях відповідача ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Після оскарження ОСОБА_3 зазначених постанов, судом приймались рішення про їх скасування. На час винесення рішення по зазначеній справі кримінальне провадження по факту ДТП перебуває на досудовому слідстві, остаточне рішення не прийняте.

Сторони належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або у разі збільшення вартості майна внести відповідні зміни до договору страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що при призначенні експертиз обставин дорожньо - транспортної пригоди необхідно було з'ясувати всі спірні питання з урахування стану алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_4 під час наїзду на велосипедиста, оскільки ця обставина фактично була прихована від експертних установ висновків суду не спростовують. З матеріалів справи, а саме результату токсилогічного дослідження № 269 від 14 жовтня 2013 року (т. 1, а.с. 266) вбачається, що в крові ОСОБА_3, 1958 року народження виявлено етанол в розмірі 2,4% г/л . Згідно результату токсилогічного дослідження № 2720 від 14 жовтня 2013 року (т. 1, а.с. 269), в крові ОСОБА_4 , 1990 року народження виявлено етанол в розмірі 3 % г/л.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказані дослідження були проведені на наступний день після дорожньо - транспортної пригоди, а тому вказані висновки неправдиві є безпідставними. Суд взяв до уваги вказані результати токсилогічного дослідження, оскільки вони є належним доказом по справі.

Ствердження позивача в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції в рішенні було зазначено періоди лікування ОСОБА_3, однак не враховано скільки саме було витрачено коштів і на що саме починаючи з дня дорожньо - транспортної пригоди 13 жовтня 2013 року та потрапляння до лікарні і до 01 листопада 2013 року, є необґрунтованими, оскільки сума коштів не перевищує 17 958 грн. 61 коп. При ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що згідно розписок, які були підписані відповідачем ОСОБА_4 були придбані ліки та надавались кошти на лікування внаслідок дорожньо - транспортної пригоди на загальну суму 17 958 грн. 61 коп. в добровільному порядку. Посилання в апеляційній скарзі, на те, що на лікування ОСОБА_3 було витраченого 21 551 грн. 31 коп. не знайшли свого документального підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про те, що при вирішенні позову вина відповідача водія у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди та її наслідках (вищезазначені тяжкі тілесні ушкодження отримані позивачем) належними та допустимими доказами позивачем не доведена не є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. При ухваленні рішення суд взяв до уваги висновки авто - технічної експертизи відповідно до яких причинний зв'язок між відповідністю дій водія ОСОБА_4 вимогам п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України та наслідками, що настали не видалось за можливе. Беручі до уваги той факт, що відповідач надавав кошти для лікування ОСОБА_3 в добровільному порядку у суду не було підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача коштів у відшкодування матеріальної шкоди.

Ствердження в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції безпідставно не було стягнуто матеріальну шкоду з ПАТ НАСК «Оранта», а посилання на те, що ОСОБА_4 не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку у встановленому законом порядку не є підставою для звільнення від відповідальності ПАТ НАСК «Оранта» не є обґрунтованими. Судом було застосовано положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно яких при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Оскільки ОСОБА_4 до ПАТ НАСК «Оранта» з повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду не звертався, немає підстав для стягнення коштів з страхової компанії на користь позивача тому, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику з яким укладеного договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності, повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого МТ СБУ зразка, шкода відшкодовується завдачем шкоди.

При вирішенні питання про суму стягнення моральної шкоди суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 10 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 03 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних страждань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної).

Згідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 03 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував порушення прав позивача, задовольняючи позовні вимоги частково виходив із засад розумності та справедливості.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: