Справа № 666/6287/15-ц
Провадження № 2/666/238/16
Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:
головуючого - судді Стамбули М.І.
при секретарі - Довбуш О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у їх відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Судом встановлено, що 22.12.2006 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф061038П, відповідно до якого банк надав Відповідачу кредит в сумі 60 000 доларів США з порядком повернення кредиту, передбаченим ст.1 договору кредиту зі сплатою 13% річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 21.12.2021 року або достроково у випадках, передбачених договором кредиту.
Відповідно до додаткової угоди №1 від 30.06.2009 року про внесення змін до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф061038П від 22.12.2006 року та додаткової угоди №2 від 23.09.2010 року про внесення змін до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф061038П від 22.12.2006 року були внесені зміни до деяких підпунктів , пунктів та Статтей вказаного Договору.
В силу ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено відповідно до вимог ст.ст.203, 205, 207, 1054, 1055 ЦК України, а саме його укладено у письмовій формі, та підписано уповноваженими особами.
З матеріалів справи вбачається, що банк перерахував на рахунок ОСОБА_1 кошти, передбачені Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф061038П від 22.12.2006 року, відповідно до заяв на видачу готівки №222 від 22.12.2006 року та 08.02.2007 року.
Згідно ч.2 ст. 1054, ч.2 ст.1050 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.
Згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 22.07.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 71 664,02 доларів США, що еквівалентно 1 578 146,51 гривень.
Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно Іпотечного договору №02-23-Ф061038П-2114 від 22.12.2006 року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань за кредитним договором, у випадку порушення іпотекодавцем зобовязань, передбачених умовами кредитного договору.
Також у пункті 4.6 іпотечного договору передбачено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні і, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається і початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 27.05.2015 року у справі №6-61цс15.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині часткового погашення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу будинку та земельної ділянки від свого імені банком з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем та визначення порядку встановлення початкової ціни в розмірі 383 881 грн. для подальшої реалізації предмета іпотеки слід задовольнити.
Згідно до п.3 ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.
07 червня 2014 року набув чинності Закон України від 3 червня 2014 року N 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пп. 1 п. 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.
Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.
Враховуючи те, що житловий будинок та земельна ділянка, якими забезпечено виконання зобовязань позичальника за кредитом наданим йому банком в іноземній валюті, а також те, що вказаний будинок є постійним місцем проживання, іншого нерухомого майна відповідач у власності немає, а загальна площа будинку не перевищує 250 кв.м., суд приходить до висновку, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України від 3 червня 2014 року N 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються із 5758,22 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст.203,205,207,526, 530, 533, 534, 546, 629, 1050,1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 224-226, 295 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Застосувати заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки (Земельну ділянку, загальною площею 0,0365 га, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 та Житловий будинок номер АДРЕСА_1) шляхом передачі його в управління Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» на період до його реалізації.
На період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року це рішення суду не підлягає зверненню до виконання.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 5758,22 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через Дніпровський районний суд м. Херсона шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в порядку ст.294 ЦПК України.

Суддя Стамбула М.І.