У х в а л а

18 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання права власності на автомобіль та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, визнання права власності на будівельні матеріали, стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и л а :

Червонозаводський районний суд м. Харкова рішенням від 14 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив: визнав за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності за кожним на Ѕ частину автомобіля ВАЗ-21063, 1986 року випуску. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 грудня 2015 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою у вказаній справі на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

16 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2015 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частин другої, третьої статті 325, статті 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини першої статті 60, частини першої статті 68 Сімейного кодексу України (далі - СК України); невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року, в якій, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 18 листопада і 16 грудня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 1 грудня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про відсутність правових підстав для визнання права власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, оскільки ОСОБА_4 не надала належних і допустимих доказів щодо виду і вартості використаних при будівництві жилого будинку будівельних матеріалів; крім того, суди дійшли висновку про безпідставність заявлених позовних вимог щодо визнання права власності на будівельні матеріали у вигляді жилого будинку та відповідних прибудов, оскільки спірний будинок не прийнятий в експлуатацію та не зареєстрований в установленому законом порядку.

Разом з тим у наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про задоволення позовних вимог щодо визнання за кожним з подружжя права власності на будівельні матеріали з огляду на те, що відповідно до положень статей 70, 74 СК України майно, набуте за час спільного проживання чоловіком та жінкою, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2015 року у зв'язку з її невідповідністю викладеним у постановах Верховного Суду України від 18 листопада і 16 грудня 2015 року висновкам, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеним висновкам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання права власності на автомобіль та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, визнання права власності на будівельні матеріали, стягнення грошової компенсації за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко