_____________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/6552/15-ц
Провадження № 2/520/260/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

Встановив:

Позивачка в травні 2015 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її - ОСОБА_1 - користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини в сумі 6198 грн, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 1875,5 грн, збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача за рішенням суду на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 до 1000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом. В порядку ст..31 ЦПК України позивачка неодноразово уточнювала свої вимоги і в сьогоднішньому судовому засіданні представник позивачки підтримав такі вимоги: стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 1875,5 грн, збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача за рішенням суду на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 до 1000 грн щомісячно, стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання малолітньої дитини в сумі 300 грн щомісяця, стверджуючи, що матеріальне становище позивачки погіршало (ОСОБА_1 не працює, перебуває у відпусці по догляду за дитиною до трьох років) Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав їх недоведеності.

Суд вислухав представників сторін і встановив наступне:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2008 року по 2014 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину -ОСОБА_3, 2009 року народження (актовий запис про народження №1959, вчинений Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 22.10.2009 року). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.10.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно, починаючи з 25.06.2013 року до повноліття дитини. На примусове виконання виконавчого листа №520/8053/13-ц, виданого Київським райсудом м.Одеси Першим Київським ВДВС Одеського МУЮ відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу боржника. У зв»язку з відсутністю відомостей про доходи боржника (його працевлаштування) у період з 25.06.13 року по 01.08.13 року і з 19.03.2014 року по 01.07.2014 року аліменти боржнику розраховані державним виконавцем виходячи із середньої заробітної плати по м.Одеса на підставі довідки Головного управління статистики в Одеській області. За період з 01.08.2013 року по 19.03.2014 року розрахунок розміру аліментів виконано на підставі довідки про заробітну плату боржника на посаді начальника відділу постачання ТОВ «Будівельний дім Тьосова». Заборгованості по сплаті аліментів за період з 25.06.2013 року по 1.09.2014 року боржник не мав.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 з вересня 2014 року по квітень місяць 2015 не сплачував аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 6198 грн, яку боржник погасив частково в травні 2015 року, частково в серпні 2015 року. Посилаючись на положення ст.196 СК України ОСОБА_1 вимагає стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 1875,5 грн, розраховану за період з 1.09.2014 року по 30.04.2015 року.

Крім того, позивачка вимагає збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 1/4 частини від заробітку (доходів) батька до 1000 грн щомісяця, посилаючись на тяжке матеріальне становище (ОСОБА_1 не працює, перебуває у відпусці по догляду за дитиною до 3-річного віку), і стверджуючи, що матеріальне становище відповідача поліпшилось і він має можливість сплачувати такі аліменти на утримання сина ОСОБА_3. ОСОБА_1 під час розгляду справи надала заяву про збільшення позовних вимог і вимагає стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 300 грн щомісяця. Додаткові витрати складають витрати на навчання дитини в приватному закладі «Одеський приватний дошкільний навчальний заклад «Центр розвитку дитини - Виростай-ка» (з 01.10.2015 року щомісячна плата складає 600 грн).

Відповідачева сторона, не визнаючи позовні вимоги, надала такі пояснення: за період з 25.06.2013 року по 1.07.2014 року за розрахунком державного виконавця ОСОБА_2 зобов»язаний був сплатити позивачці аліменти на утримання дитини в загальній сумі 5843,67 грн , фактично сплатив 13400 грн. Тобто мала місце переплата на суму 7556,33 грн, що підтверджується квитанціями про перерахунок грошових коштів на ім.»я позивачки і довідкою державного виконавця про розрахунок заборгованості по аліментам. За період з липня 2014 року по травень 2015 року державний виконавець нарахував аліменти на суму 7747,5 грн, маючи переплату на суму 7556,33 грн відповідач в лютому місяці 2015 року сплатив аліменти в розмірі 1000 грн, в квітні - 1000 грн, в травні 2015 року - 1000 грн і вважає, що заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня, вимоги позивачки про стягнення неустойки є безпідставними. Не визнав відповідач і вимоги ОСОБА_1 і в частині збільшення розміру аліментів до 1000 грн щомісяця, стверджуючи, що його матеріальне становище з 2013 року не змінилось і правові підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Щодо додаткових витрат - син відвідує приватний дошкільний заклад, де має місце загальний розвиток дитини як і в дитсадку.

При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав:

ст.180 СК України визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження». Так, згідно ч.3 ст.74 розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України. Відповідно до положень ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем. У даному випадку такий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів відсутній. Ст.196 СК України встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів: при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як визнав в судовому засіданні представник позивачки - у зв»язку з відсутністю заборгованості по сплаті аліментів на час звернення до суду з цим позовом, державний виконавець не має підстав видати відповідну довідку (розрахунок) щодо заборгованості, яка мала місце у період 2014-2015 року.

Відповідно до положень ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень…

З огляду на викладене суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення неустойки є недоведеними.

Ст.192 СК визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, розмір аліментів, який був установлений рішенням суду відповідно до ст.ст. 183, 184 СК, може бути зменшений судом у таких випадках: погіршення матеріального стану платника аліментів; зміна сімейного стану; погіршення здоров'я платника аліментів; дитина знаходиться на повному державному чи релігійному утриманні. У той же час аліменти можуть бути збільшені, якщо покращився матеріальний стан платника аліментів, погіршився стан здоров'я дитини, відпала необхідність утримувати платником інших членів сім'ї. Матеріальний стан, стан здоров'я стягувача аліментів правового значення на розмір аліментів не має. У даному випадку суд не отримав належних доказів того, що у відповідача покращав матеріальний стан ( навпаки - надані суду докази свідчать, що на сьогодні вирішується питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки позивачки - ОСОБА_6,2013 року народження), тому вимоги позивачки в частині збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню.

Окрім сплати аліментів, той з батьків, з кого присуджується стягнення аліментів на дитину зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що визначено ст.185 СК України. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення: разово, періодично, постійно. Розмір додаткових витрат визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, які мають істотне значення (тобто враховується матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інше). У даному випадку, суд не вбачає, що додаткові витрати на дитину - сина ОСОБА_3 викликані особливими обставинами. Дитина навчається у приватному дошкільному закладі, який займається загальним розвитком дітей.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.