У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 16 листопада 2016року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У травня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що він проходив службу в органах внутрішніх справ і 12 березня 2011 року йому встановлено статус інваліда війни ІІІ-ї групи з правом на пільги для ветеранів війни-інвалідів війни. На підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 04 серпня 2011 року № 1105 він складом сім'ї перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, має право позачергового отримання житла. 17 квітня 2015 року він звернувся до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради із заявою про надання в користування квартири АДРЕСА_1, яка звільнилася після смерті квартиронаймача, однак отримав відмову. Зазначав, що відповідно до п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 46 ЖК УРСР, п. 5.1 ст. 46 Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, він, як інвалід ІІІ-ї групи, має право на пільги, встановлені для ветеранів війни-інвалідів війни та потребує покращення житлових умов, а тому має бути забезпечений житлом протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, у зв'язку з чим просив суд визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради щодо не надання йому та членам його сім'ї жилого приміщення із зобов'язанням надати квартиру АДРЕСА_1чи виділити з міського бюджету кошти в сумі 541 129гривень на придбання житла. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради щодо ненадання ОСОБА_6 житла відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов'язано виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради надати ОСОБА_6 на сім'ю в складі трьох осіб благоустроєне житлове приміщення в м. Ізмаїлі відповідно до встановлених норм житлової площі. В решті частині позову відмовлено. У касаційній скарзі виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Відповідно до ч. 2 ст. 335 ЦПК України касаційний суд перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. За змістом ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з права позивача на позачергове отримання житла у встановленому законодавством порядку та строки та невиконання відповідачем вимог закону щодо забезпечення позивача житлом, у зв'язку з чим дійшов висновку про визнання неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради щодо ненадання позивачу житла відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із зобов'язанням надати йому на сім'ю в складі трьох осіб благоустроєне житлове приміщення в м. Ізмаїлі відповідно до встановлених норм житлової площі. У задоволенні позову в частині вимог про надання в користування квартиру АДРЕСА_1 чи виділити з міського бюджету кошти в сумі 541 129 гривень на придбання житла відмовлено за необґрунтованістю. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вимоги до рішення суду апеляційної інстанції викладені у ст. 316 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК). Вказаним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають. Судами встановлено, що позивач має статус інваліда війни ІІІ-ї групи, перебуває складом сім'ї на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов, з правом позачергового надання житла, та підпадає під дію п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якого позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди Iгрупи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. Згідно з п. 47 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список. Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом. Рішення адміністрації (органу громадської організації) та профспілкового комітету затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Про прийняте рішення повідомляється заінтересованим особам. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, вивішується для загального відома. За змістом ст. 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Як визначено ст. 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається: у тому числі інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Обґрунтовуючи підставність позову, позивач посилався на те, що визначений ЗакономУкраїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» двохрічний строк закінчився, а відповідач не вирішує питання про надання йому житлового приміщення відповідно до встановлених норм житлової площі. Статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно п. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Пунктом 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 р. № 1081 встановлено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач (як інвалід війни ІІІ-ї групи) знаходиться на обліку при виконавчому комітеті Ізмаїльської міської ради у черзі на позачергове отримання житла за № 3 та має право на отримання житла у встановленому порядку, однак без переважного права перед іншими громадянами цієї ж пільгової категорії, які перебувають перед ним у черзі та мають рівні права на отримання житла у позачерговому порядку, а тому висновок про те, що відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має переваги в забезпеченні житлом і це не носить характеру порушення черговості, передбаченої ст. 43 ЖК УРСР, та не є порушення прав інших осіб, які потребують поліпшення житлових умов у позачерговому порядку - є помилковим. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради задовольнити частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович О