АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/5241/13-ц Головуючий суддя І інстанції Григор"єв
Провадження № 22-ц/790/2887/16 Суддя доповідач Пилипчук Н. П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Гуцал Л.В.,

при секретарі - Сотніковій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 01 липня 2014 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей Колект», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та просило суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 127 943,41 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ на дату винесення рішення, а також солідарно стягнути з відповідачів судові витрати на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей Колект», вказувало, що 07 серпня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 55 000 доларів США строком до 07 серпня 2017 року зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом. Станом на 03 серпня 2010 року сума заборгованості за вказаним кредитним договором становить 57 203,89 доларів США, що по курсу НБУ складає 451 464054 грн. 07 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено також договір споживчого кредиту на суму 52 000 доларів США зі строком повернення до 07 грудня 2037 року зі сплатою 12,9% річних. Станом на 03 серпня 2010 року сума заборгованості за кредитним договором від 07 грудня 2007 року становить 27 673,03 доларів США, що за курсом НБУ складає 218 401,09 грн. 30 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту у розмірі 20 950 доларів США строком до 30 серпня 2018 року зі сплатою 12% річних, сума заборгованості за яким, станом на 03 серпня 2010 року складає 21 152,10 доларів США, що за курсом НБУ є 166 936,61 грн. 07 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено ще один договір про надання споживчого кредиту на суму 22 800 доларів США строком до 07 грудня 2017 року зі сплатою 13,90% річних. Заборгованість за цим договором складає 21 914,39 доларів США, що за курсом НБУ становить 172 952,75 грн. Вищевказані договори забезпечені договорами поруки, укладені з ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Крім того, 12 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» укладено договір факторингу за зобовязаннями, які виникли у ОСОБА_2 на підставі кредитних договорів. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобовязанні та заміна позивача у справі.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 01 липня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей Колект» заборгованість за кредитними договорами в сумі 127 943,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 липня 2014 року складає 1 531 482,60 грн.

Стягнуто в рівних частинах з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ скасовано ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на новий апеляційний розгляд Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ звернув увагу на те, що апеляційний суд не перевірив, чи є докази направлення позичальнику повідомлень про підвищення процентних ставок за договорами, не встановив дійсних прав і обов'язків сторін, які випливають з кредитних договорів та договорів поруки, не перевірив коли і як було збільшено процентну ставку та наявність обсягу відповідальності поручителів без їх згоди, не врахував відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки, у зв'язку з чим підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей Колект» в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що за вимогами чинного законодавства єдиним законним засобом платежу є гривня, тоді як кредитні договори, за якими стягнута сума боргу, були укладені в іноземній валюті, що є підставою для визнання договорів недійсними з моменту їх укладення. Також ОСОБА_1 посилається на недійсність кредитних договорів з підстав неправильного порядку розрахунку та зазначення розмірів відсоткової ставки за кредитами.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 7 серпня 2006 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 55 тис. доларів США зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом на строк до 7 серпня 2017 року.

30 серпня 2007 року між банком і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 20 950 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом на строк до 30 серпня 2018 року. На забезпечення виконання даних кредитних зобов'язань 30 серпня 2007 року банк уклав з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 окремі договори поруки.

7 грудня 2007 року між банком і ОСОБА_2 укладено кредитні договори № 0 та № 0, за умовами яких останній отримав кредит у розмірі 22 800 доларів США зі сплатою 13,9 % річних за користування кредитом на строк до 7 грудня 2017 року та в розмірі 52 тис. доларів США зі сплатою 12,9 % річних за користування кредитом на строк до 7 грудня 2037 року. На забезпечення виконання даних кредитних зобов'язань 7 грудня 2007 року банк уклав з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 окремі договори поруки.

Відповідач наполягає, що кредитні договори всупереч вимогам закону укладені в іноземній валюті.

Дійсно, відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Між тим, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Оскільки ПАТ «УкрСиббанк» мав ліцензію на здійснення валютних операцій, на час виникнення кредитних правовідносин, обмежень щодо видачі кредиту в іноземній валюті діюче законодавство не містило, відсутні підстави вважати, що кредит в іноземній валюті був виданий всупереч вимогам закону.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_2 не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитними договорами.

Позивач наполягає, що доведеною є заборгованість визначена станом на 03.08.2010 року в наступному розмірі:

за Кредитним договором № 0 від 07.08.2006 року заборгованість за кредитом 42 497,03 доларів США, заборгованість по процентам - 7808,11 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 25821,78 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 3626,94 доларів США (а.с. 10-14 том 1);

за Кредитним договором № 0 від 07.12.2007 року - заборгованість за кредитом 24912,47 доларів США, прострочена заборгованість по процентам 2465,27 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 318 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 254,88 доларів США (а.с. 29-32 том 1);

за Кредитним договором № 0 від 30.08.2007 року, заборгованість за кредитом 17772,66 доларів США, заборгованість по процентам 2883,01 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1907,04 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 254,79 доларів США;

за Кредитним договором 4 № 0 від 07.12.2007 року, заборгованість за кредитом 19155,75 доларів США, заборгованість по процентам 2421,86 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1646,92 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 128,10 доларів США.

Між тим, вважати доведеними суми заборгованості в повному обсязі судова колегія підстав не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Так, умовами розділу 9 кредитного договору від 7 серпня 2006 року сторони узгодили, що протягом дії договору процентна ставка підлягає зміні в сторону збільшення у разі неналежного виконання позичальником умов договору. При цьому сторони встановили порядок збільшення відповідної процентної ставки, тобто про встановлення іншого розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення поштою рекомендованого листа за адресою, що вказана позичальником банку. Новий розмір процентної ставки застосовується з моменту, вказаного в такому повідомленні.

Розділ 5 кредитних договорів від 30 серпня 2007 року, від 20 вересня 2007 року та від 7 грудня 2007 року містить умову, відповідно до якої банк може збільшити розмір процентної ставки внаслідок порушення позичальником умов договору шляхом направлення рекомендованим листом не пізніше ніж за 14 календарних днів відповідного повідомлення позичальнику. Новий розмір процентної ставки буде застосовуватись з дати, що вказана у повідомленні.

Судом установлено, що в матеріалах справи наявні довідки - розрахунки заборгованості за процентами за користування кредитами, в яких сума заборгованості зі сплати процентів обчислена з урахуванням змін процентної ставки за кредитами за певні періоди.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що на адресу позичальника направлялись відповідні повідомлення про збільшення процентних ставок, отже позивачем не доведено, що збільшення процентних ставок відбулося з дотриманням умов договорів.

Позивачу надавалася можливість надати докази повідомлення боржника про підвищення процентних ставок, для чого неодноразово оголошувались перерви в судових засіданнях. Між тим представник позивача остаточно пояснив, що такі повідомлення відсутні.

Представнику позивача надавалася можливість надати прийнятний розрахунок відсотків за первісною процентною ставкою, роз*яснювались наслідки неподання таких доказів.

Через канцелярію апеляційного суду 21.09.2016 року, разом із заявою про розгляд справи за відсутністю представника позивача, надійшов розрахунок заборгованості за Кредитним договором №0 від 07.08.2006 року.

Зазначений розрахунок не підписаний, не посвідчений, невідомо ким складений, тому не може бути прийнятий у якості належного та допустимого доказу у справі.

Тим більше, за вказаним розрахунком не нараховані відсотки лише з грудня 2011 року, в той час, як підвищена процентна ставка застосовувалась й до вказаного часу.

Прийнятного розрахунку заборгованості за процентами кредитними договорами № 0 від 07.12.2007 року, № 0 від 30.08.2007 року, № 0 від 07.12.2007 року надано взагалі не було, в той час, як підвищена процентна ставка на прострочену заборгованість за ними також застосовувалась банком.

За таких обставин, розрахунки позивача, що містяться в матеріалах справи в частині нарахування заборгованості по відсоткам судова колегія обґрунтованими не вважає, тому не вбачає підстав для стягнення заборгованості за процентами та заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.

Крім того, судом встановлено, що на забезпечення зобов*язаннь за Кредитним договором № 0 від 07.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки від 07 грудня 2007 року.

На підставі вказаного договору іпотеки ТОВ «Кей-Колект» 29.01.2016 року було оформлено право власності на квартиру 704-705 у корпусі 2 будинку 1 по вул. Молочній в м. Харкові.

Матеріали справи не містять відомостей щодо наявності або залишку заборгованості за Кредитним договором № 0 від 07.12.2007 року з урахуванням наведених обставин.

Представнику позивача надавалася можливість вказані відомості надати, скорегувати розрахунок заборгованості за вказаним договором, роз*яснювались наслідки неподання таких доказів. Однак будь-яких відомостей щодо цього надано не було.

За таких обставин, судова колегія не вважає доведеними розмір та взагалі наявність заборгованості за Кредитним договором № 0 від 07.12.2007 року.

Представник відповідача звертала увагу на те, що квартира 704-705 у корпусі 2 будинку 1 по вул.. Молочній в м. Харкові є також забезпеченням і за Кредитним договором № 0 від 07.08.2006 року, що вбачається з його тексту.

Між тим, договору іпотеки, укладеного у встановленому законом порядку на підтвердження зазначених обставин представник відповідача не надала, право власності на вказану квартиру до ТОВ «Кей-Колект» перейшло саме за договором іпотеки від 07 грудня 2007 року, отже відсутні підстави вважати, що перехід права власності на квартиру 704-705 у корпусі 2 будинку 1 по вул. Молочній в м. Харкові до ТОВ «Кей-Колект» вплинув на розмір заборгованості за Кредитним договором № 0 від 07.08.2006 року.

Таким чином, є доведеною та такою що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей Колект» заборгованість за кредитним договором №0 від 07 серпня 2006 року у сумі 1 103 844,2 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 25 821,78 грн.; заборгованість за кредитним договором № 0 від 30 серпня 2007 року у сумі 461 638, 09 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 1907,04 грн.; заборгованість за кредитним договором № 0 від 07 грудня 2007 року у сумі 647 091, 94 грн., та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 318,32 грн.

Разом з тим, підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 судова колегія не вбачає з наступних підстав.

У ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2012 року № 6-73цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як було встановлено вище, позивачем без дотримання умов договору, тобто безпідставно була збільшена процентна ставка за простроченою заборгованістю за кредитними договорами № 0 від 07.12.2007 року, № 0 від 30.08.2007 року в результаті чого збільшився обсяг відповідальності поручителів без їх згоди. За таких обставин, порука за вказаними договорами припинилася, підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 немає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції підставою для чого, згідно п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову із наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 березня 2016 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей Колект» заборгованість за кредитними договорами, а саме:

- заборгованість за кредитним договором №0 від 07 серпня 2006 року у сумі 1 103 844,2 грн. та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 25 821,78 грн.;

- заборгованість за кредитним договором № 0 від 30 серпня 2007 року у сумі 461 638, 09 грн. та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 1907,04 грн.;

- заборгованість за кредитним договором № 0 від 07 грудня 2007 року у сумі 647 091, 94 грн., та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 318,32 грн.;

У задоволенні інших позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» судові витрати у сумі 1820 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді -