Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №334/31/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Махіборода Н.О.
Провадження №22-ц/778/3006/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Арсенал Страхування» до ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу у звязку з дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовували тим, що 13.08.2013 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №АС/9237354 на автомобіль «KIA Magentis», державний номер НОМЕР_1.

30.06.2014 року в м. Запоріжжі по вул. Прибережна магістраль сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA Magentis», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Range Rover», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2014 року у справі №334/6364/14-п, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля KIA Magentis», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Range Rover», який належить на праві власності ОСОБА_5, отримав пошкодження.

ПрАТ «СК«Арсенал Страхування» на підставі рахунку-фактури №АС-1582 від 09.10.2014 року, розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту №АС/9237354-1 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 24 980 грн. 10 коп..

З боку ОСОБА_3 на адресу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» будь-якого повідомлення про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду не надходило, тим самим ним було порушено вимоги ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Скориставшись правом регресної вимоги ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до ОСОБА_3 із претензією №4/К від 26.12.2014 року, на яку позивачем було отримано лист від 14.01.2015 року про відмову у задоволенні претензії з підстав, які не відповідають вимогам закону.

Посилаючись на вказані обставини просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 24 980 грн. 10 коп., а також судові витрати в сумі 1 280 грн..

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Від ОСОБА_3 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, просить колегію суддів залишити в силі рішення суду першої інстанції (а.с.96-99).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини явки в судове засідання не повідомив, будь яких письмових клопотань від нього не надходило, проте приймає участь в судовому засіданні через свого представника.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності відповідача, який не прибув в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та представника відповідача ОСОБА_3П, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.п.3.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» посилались на підпункт "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення.

Однак, такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Згідно п. ґ ст. 38, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов у такому випадку: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «KIA Magentis», державний номер НОМЕР_1, згідно з полісом №АС/9237354 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.12.2013 року був застрахований ОСОБА_3 у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с.8, зворот).

30.06.2014 року в м. Запоріжжі по вул. Прибережна магістраль сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA Magentis», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Range Rover», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2014 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 340 грн. (а.с.9).

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» визнало подію, що сталася 30.06.2014 року в м. Запоріжжя вул. Прибережна магістраль, страховим випадком, що підтверджується страховим актом №АС/9237354-1 від 13.10.2014 року, що (а.с.6).

За результатами розгляду заяви власника автомобіля «Range Rover», державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було виплачено страхове відшкодування ОСОБА_4 в розмірі 24 980 грн. 10 коп. (а.с.7-8, 11).

Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» статтю 33 Закону № 1961-IV було викладено в новій редакції, зокрема розширено перелік обовязків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, був сформульований уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 цієї статті. Проте вказані зміни, щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, у якому міститься відсилання на пункти та підпункти статті 33 цього Закону стосовно строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, внесені не були.

Проте, неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 указаного Закону після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову (Постанова Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-1цс14).

Таким чином, п. 33.1.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обовязок водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

На сайті МТСБУ www.mtsbu.ua є зразок заяви, яку відповідач повинен був надати позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що водій транспортного засобу «KIA Magentis», державний номер НОМЕР_1, відповідач ОСОБА_3 не повідомив ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 30.06.2014 року в формі, визначеної п. 33.1.4 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Будь-яких поважних причин, які б обєктивно перешкоджали відповідачу виконати свій обовязок із повідомлення страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду, ОСОБА_3 до суду не надано.

Заперечення відповідача, що під визначення «водій, причетний до дорожньо-транспортної пригоди» також підпадає ОСОБА_4, який звернувся до страхової компанії вчасно, не відповідають нормам закону та засновані на їх особистом трактуванні відповідачем, оскільки договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладено ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» саме із ОСОБА_3.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку.

У системному звязку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обовязок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Заперечуючи проти позову та апеляційної скарги, відповідач вказував на те, що про настання страхового випадку було повідомлено страхову компанію шляхом здійснення телефонного дзвінка на гарячу лінію страхової компанії.

Судовою колегією представнику відповідача розяснені положення ст.. 10 ЦПК України щодо права заявити клопотання про витребування роздруківки телефонних дзвінків, проте представник відповідача не заявив відповідного клопотання, тобто скористався своїм правами на власний розсуд.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували виконання відповідачем вимог законодавства щодо письмового повідомлення страховика про настання страхового випадку або наявність поважних причин невиконання такого обовязку відповідачем не надано.

Колегією суддів встановлено, що ДТП вчинена з вини відповідача, який керував транспортним засобом, автомобіль «KIA Magentis», відбулася 30.06.2014 року, тобто під час дії Полісу, а тому відповідач по справі зобовязаний був виконувати умови Полісу та повідомити позивача про ДТП.

З огляду на вказане судова колегія апеляційного суду приходить до висновку про те, що оскільки відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу без поважних причин не виконав обовязок щодо повідомлення страховика, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про ДТП протягом передбаченого підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку, тому наявні підстави для стягнення у порядку регресу страхового відшкодування у звязку із невиконанням відповідачем свого обовязку щодо письмового повідомлення позивача про ДТП протягом трьох робочих днів з дня її настання та ненадання документального підтвердження того, що він з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення з ОСОБА_3 страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 24 980 (двадцять чотири тисячі девятсот вісімдесят тисяч) грн. 10 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з ОСОБА_3 документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у суді першої та апеляційної інстанцій у загальному розмірі 2 733 грн. 80 коп. (1 218 грн. + 1 515,80 грн.) (а.с.4, 69).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року у цій справі скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту:

«Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 24 980 (двадцять чотири тисячі девятсот вісімдесят тисяч) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судовий збір в сумі 2 733 (дві тисячі сімсот тридцять три) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2