АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №662 /643/15-ц Головуючий в І інстанції Марківський О.В. Провадження №22-ц/791/1280/16 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «ОСОБА_6» про відшкодування шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 квітня 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що у вересні 2014 року передала працівнику відповідача ОСОБА_6 для внесення на свій пенсійний поточний рахунок кошти у сумі 3000 грн., однак остання будь-яких документів про прийняття готівки їй не видала, кошти на рахунок не внесла, чим спричинила їй матеріальну шкоду на суму 3 000 грн.

Вироком Чаплинського районного суду від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за ч.5 ст.191 КК України.

Уточнивши 16 лютого 2016 року позовні вимоги позивачка просила стягнути з банку матеріальні збитки у сумі 13 164 грн., а також 7 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У поданій 19 травня 2015 року заяві ОСОБА_5 просила залишити позовну заяву в частині стягнення моральної шкоди без розгляду.

Ухвалою Новотроїцького районного суду від 20 травня 2015 року позовна заява ОСОБА_5 до ПАТ«Райффайзен Банк «ОСОБА_6» в частині стягнення моральної шкоди залишена без розгляду.

Останнім рішенням цього ж суду від 15 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАТ«Райффайзен Банк «ОСОБА_6» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати і ухвалити нове, яким стягнути на її користь матеріальну шкоду у сумі 13 164 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним представник ПАТ«Райффайзен Банк «ОСОБА_8» просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за ч.5 ст.191 КК України, а саме за те, що у вересні 2004 року ОСОБА_6 прийняла від ОСОБА_9 3 000 грн. для внесення на пенсійний поточний рахунок останньої, однак будь-яких документів про прийняття готівки ОСОБА_5 не видала, ввірене їй чуже майно грошові кошти на рахунок не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши їх ОСОБА_7, спричинивши у такій спосіб матеріальну шкоду ОСОБА_5 в сумі 3 000 грн.

Цим же вироком суду задоволено цивільний позов ОСОБА_5 та стягнуто на її користь з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 3 000 грн. Вирок набрав законної сили.

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні її позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з винних осіб, що скоїли кримінальне правопорушення, щодо вчинення розкрадання коштів при виконанні своїх службових (трудових) обовязків, які в т.ч. належали і позивачці, вже стягнуто на її користь у сумі 3 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі №6-3019 цс15, який згідно з вимогами ч.1 ст.3607 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції.

В цьому правовому висновку вказано, що при наявності у справі судового рішення, яким вже було встановлено розмір завданої шкоди та відповідно стягнуто її, такий розмір шкоди відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст.625 ЦК України.

Оскільки вироком суду на користь позивачки вже стягнуто визначений судом розмір заподіяної матеріальної шкоди, то підстав для стягнення цієї ж матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції немає.

Що стосується рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, то в цій частині воно є незаконним, т.я. встановлено, що за поданою ОСОБА_5 заявою вказані позовні вимоги ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 травня 2015 року залишено без розгляду.

Тому постановляючи в цій частині судове рішення, суд першої інстанції порушив вимоги ст.11 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, постановлене в зазначеній частині судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 15 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «ОСОБА_6» про відшкодування моральної шкоди скасувати.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук