У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Державне житлово-комунальне підприємство Державний концерн «Лорта», про виселення та інше,

в с т а н о в и в :

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом та просив виселити з АДРЕСА_1 відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 без надання їм іншого житлового приміщення та вселити його в у спірну квартиру.

Свій позов обґрунтовував тим, що він зареєстрований у кв. АДРЕСА_1, квартира складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 73, 5 кв. м, крім нього в квартирі зареєстровані його мати - ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_7 ОСОБА_6 перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов за місцем праці з 1972 року, в січні 1996 року відбувся розподіл 249-ти квартирного житлового будинку АДРЕСА_1. Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету Головного заводу Лорта №39 від 17 січня 1996 року ОСОБА_6 вирішено надати квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю з чотирьох осіб. На підставі вищевказаного рішення Залізничною районною адміністрацією м. Львова 03 листопада 1997 року виданий ордер № 001102, на підставі якого він разом із батьками вселились в квартиру. В 2005 році Державне житлово-комунальне підприємство ДК Лорта звернулось до суду із позовом про визнання ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, визнання ордера недійсним. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2005 року їх було визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, у визнані ордера недійсним відмовлено, ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2005 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2005 року залишено без змін. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2005 року скасовано. В задоволенні позову про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та визнання ордера на житлове приміщення недійсним відмовлено. На виконання рішення суду зареєструвався в АДРЕСА_1, однак вселитися не міг, оскільки в квартирі проживають сторонні особи. У грудні 2011 року комісією ДК Лорта складено акт, згідно якого у АДРЕСА_1 проживають відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які самоуправно зайняли житлове приміщення, чим порушують його право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, що змусило звернутися до суду із даним позовом.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 лютого 2013 року позов задоволено. ВиселеноОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_2 у АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 лютого 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР, оскільки основний квартиронаймач згідно ордера ОСОБА_6 (мати позивача) у спірну квартиру не вселилась, то і членів його сім'ї таке право не набули.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Державне житлово-комунальне підприємство Державний концерн «Лорта», про виселення та інше, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ