Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСТРЯНСЬКОГО В.І.,
суддів:БОБРОВОЇ І.О., СТРАШНОГО М.М.,
при секретарі:КОЙДАН Т.І., БИВАЛЬКЕВИЧ Т.В.,
за участю:представників сторін ОСОБА_6 і ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 02 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ спільного майна подружжя та визнання особистою власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

17 грудня 2014 року ОСОБА_8 звернулась з позовом до ОСОБА_9 про поділ спільного майна подружжя та про визнання його особистою власністю, посилаючись на те, що сторони з 13 серпня 2011 року перебувають в юридичному шлюбі і за цей час за її особисті та за спільні кошти в інтересах родини придбали на ім"я її чоловіка ОСОБА_9 таке нерухоме майно:

17 серпня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу було придбане нежиле приміщення - офісне приміщення загальною площею 46,6 кв. м, вартістю 284 582,00 грн. (далі - Приміщення), що розташоване в АДРЕСА_1 і розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_2;

08 жовтня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу було придбано земельну ділянку площею 0,1687 га, вартістю 65186,00 грн., кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Чернігівської міської ради (далі - Ділянка № 1);

21 травня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу було придбано земельну ділянку площею 0,1685 га, вартістю 65108,00 грн., кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована на території Чернігівської міської ради (далі - Ділянка № 2);

07 серпня 2012 року було придбано автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO, легковий універсал-В, дизель, білого кольору, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 788 020,00 грн.(далі - Автомобіль). Послалась на те, що Автомобіль і Ділянка № 1 придбані за спільні кошти подружжя, тому є об"єктом права спільної сумісної власності сторін у справі і їх загальна вартість становить 853 206,00 грн. та підлягають поділу між сторонами у справі, як подружжям. А інше майно (Приміщення і Ділянка № 2) вартістю 349 690,00 грн., вказує позивачка, були придбані за її особисті грошові кошти. Однак в добровільному порядку відповідач відмовляється розділити вказане майно і заперечує про належність позивачці частини майна на праві особистої власності, тому остання звернулась з позовом і просила суд визнати спільним майном подружжя Ділянку № 1 і Автомобіль, виділити їй в натурі з визнанням за нею права власності на Ділянку № 1, а відповідачу виділити автомобіль. Визнати за позивачкою право особистої власності на Приміщення і на Ділянку № 2, як таких, що були придбані за кошти, належні ОСОБА_8 Також просила суд стягнути з відповідача в її користь 361 417,00 грн. за переотриману частку у майні.

Після неодноразових уточнень позовних вимог (а.с.60-65,т.1; а.с.112-115,т.1; а.с.27-30,т.2) ОСОБА_8 остаточно просила суд визнати спільним сумісним майном сторін у справі, як подружжя, Приміщення, Ділянку № 1, Ділянку № 2 і Автомобіль. В порядку поділу майна виділити їй в натурі з визнанням за нею права власності: Приміщення, Ділянку № 1 і Ділянку № 2. Просила також стягнути судові витрати в її користь з відповідача по справі.

19 січня 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_8 про визнання права власності, у якому, пославшись на обставини про перебування сторін у юридичному шлюбі, вказав, що частина спірного майна (Приміщення, Ділянка № 2 і Ділянка № 1) придбані під час перебування сторін у шлюбі, однак за його особисті грошові кошти без додання до позову необхідних доказів про наведене. Тому просив суд прийняти цей позов до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 і визнати за ним право особистої приватної власності на Приміщення, Ділянку № 2 і Ділянку № 1 та стягнути з ОСОБА_8 в його користь судові витрати по справі.

Ухвалою місцевого суду від 19 січня 2015 року було прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ спільного майна подружжя і визнання особистою власністю зустрічний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про визнання права власності.

У подальшому ОСОБА_9 через свого представника 27 січня 2015 року подав до суду письмові пояснення з прикладенням до них копій документів на підтвердження набуття спірного майна (Приміщення, Ділянки № 1, Ділянки № 2 і Автомобіля) в період шлюбу за власні кошти (а.с.116-167,т.1).

Ухвалою суду від 27 січня 2015 року за клопотанням представника первісного позивача було призначено судову експертизу (а.с.190-192,т.1).

19 червня 2015 року суд отримав висновок № С-48 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, датованої 18 червня 2015 року і проведеною експертами Чернігівської торгово-промислової палати (а.с.232-252, т.1) і згідно з ухвалою від 22 червня 2015 року відновив провадження у справі.

За клопотанням представника первісного позивача від 01 липня 2015 року суд приєднав до матеріалів справи висновок № 109 від 30 березня 2015 року експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO, складений судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_10(а.с. 5-18,том 2).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 02 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ спільного майна подружжя та визнання особистою власністю було відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про визнання права власності були задоволені в повному обсязі та визнано за ОСОБА_9 право особистої приватної власності на Приміщення, Ділянку № 1 і Ділянку № 2. Було стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 3654 грн. судового збору. Також було скасовано заходи забезпечення позову, застосовані згідно з ухвалою суду від 18.12.2014 року у вигляді арешту, накладеного на Приміщення, Ділянку № 1 і Ділянку № 2, які на підставі правовстановлюючих документів належать ОСОБА_9

У апеляційній скарзі ОСОБА_8, поданій її представником, ставиться питання про скасування рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 02 липня 2015 року та про постановлення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 відмовити з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд помилково прийшов до висновку, що набуте в період шлюбу майно (Приміщення, Ділянка № 1, Ділянка № 2, Автомобіль) є особистою приватною власністю ОСОБА_9; що суд не дав оцінки обставинам щодо надання ОСОБА_8 нотаріально посвідченої письмової згоди на придбання спірного майна ОСОБА_9, що слідує зі змісту відповідних договорів купівлі-продажу і застави майна; що поза увагою суду залишились фактичні дані щодо участі первісного позивача в погашенні кредиту, взятого на придбання Автомобіля, що підтверджується отриманням ОСОБА_9 від ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 20300 доларів США через платіжну систему WESTERN UNION впродовж 2013 року.

Зазначає, що суд, взявши до уваги розписку від 05 серпня 2011 року про взяття в борг ОСОБА_9 у ОСОБА_11 50 тисяч грн., не звернув уваги на те, що дана розписка не містить інформації щодо використання цих коштів на придбання саме цього Приміщення. Вважає, що висновок суду, що Приміщення придбано ОСОБА_9 за грошові кошти, які належали йому особисто є тільки припущенням суду, яке не грунтується на матеріалах справи. Що висновок суду про придбання ОСОБА_9 виключно за особисті кошти Ділянки № 1 і Ділянки № 2 є необгрунтованими і суперечать іншим матеріалам справи. Що суд передчасно скасував заходи забезпечення позову, оскільки ОСОБА_9 без згоди іншого з подружжя продав Автомобіль, порушивши права ОСОБА_8. Що суд помилково вважав, що договір позики, за яким ОСОБА_8 отримала в РФ в тимчасове користування зі сплатою процентів 90000 доларів США є борговим зобов"язанням лише ОСОБА_8 і ці кошти не могли бути використані для придбання спірного майна на території України. Крім того, вказує апелянт, суд безпідставно відмовив у призначенні експертизи в частині визначення вартості Автомобіля, тому первісна позивачка вимушена була провести експертне дослідження та надати суду висновок щодо цього.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що підстави для задоволення вимог за первісним позовом відсутні через їх недоведеність, а зустрічний позов є обгрунтованим, тому і прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог за первісним позовом та про задоволення зустрічного позову, яким було визнано за ОСОБА_9 право особистої приватної власності на Приміщення, Ділянку № 1 і Ділянку № 2. Також суд вирішив питання про судові витрати, стягнувши з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 3654 грн. судового збору.

Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд.

Суд виходить з того, що статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу за загальним правилом, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя; що відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто і є виключенням з загального правила. Що згідно з правилами ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи видно і ці обставини суд бере до уваги, що сторони з 13.08.2011 року, перебуваючи в юридичному шлюбі без укладення шлюбного договору, підтримуючи родинні відносини до середини 2014 року (а.с.34 - 42, том 1) у зазначений період набули майно, яке зі згоди дружини було оформлено на чоловіка: Приміщення за договором купівлі-продажу від 17 серпня 2011 року (а.с.261-262 зі зворотами, том 2); Ділянку № 1 за договором купівлі-продажу від 08 жовтня 2012 року (а.с. 24-25 зі зворотами, том 1); Ділянку № 2 за договором купівлі-продажу від 21 травня 2012 року (а.с.26-28 зі зворотами, том 1) і Автомобіль за договором купівлі-продажу від 28 липня 2012 року, для придбання якого було укладено кредитний договір № 1/1175328 від 07.08.2012 року та договір застави від 07.08.2012 року (а.с.148-156, том 1). Що, як позивачка за первісним позовом, так і зустрічний позивач (відповідач - за первісним позовом) в період перебування в шлюбі займались підприємницькою діяльністю і мали відповідно середньомісячний дохід в 2011 році у гривнях: ОСОБА_8 - 85 905,19 грн. і ОСОБА_9 - 18 139,58 грн., що підтверджується довідкою від 11.12.2014 року ТОВ „Бьюті Тайм Студіо" і довідкою від 06.01.2015 року № 41 Державної податкової інспекції у м.Чернігові, наданими сторонами і приєднаними судом до матеріалів справи (а.с.70 - 72 і 167, том 1).

Матеріалами справи підтверджено, що 17 серпня 2011 року ОСОБА_9 згідно з нотаріально посвідченою заявою про згоду дружини ОСОБА_8 придбав Приміщення і що ОСОБА_9 заплатив продавцю в особі представника ОСОБА_14 284 582 грн. за нього ще до підписання цього договору (а.с.261-262 зі зворотами, т.2) та що згідно з розпискою ОСОБА_14 від 07 серпня 2011 року, оригінал якої приєднано до справи апеляційним судом, остання в інтересах продавця ОСОБА_15 одержала від ОСОБА_9 07 серпня 2011 року (неділя) аванс в сумі 250 000 грн. в рахунок продажу Приміщення (а.с.128,т.1). Дані обставини підтверджуються і нотаріально завіреною заявою ОСОБА_14 від 26 січня 2015 року (а.с.130 зі зворотом, том 1). Також ОСОБА_9 на підтвердження своїх вимог надав суду розписку від 05.08.2011 року, оригінал якої апеляційним судом було приєднано до матеріалів справи, з якої вбачається, що ОСОБА_9 взяв у борг гроші в сумі 50 тисяч грн. у ОСОБА_11 для купівлі Приміщення та зобов"язався повернути гроші позикодавцю на першу його вимогу (а.с. 68, т.3).

ОСОБА_8, обгрунтовуючи позовні вимоги, послалась на те, що 14.08.2011 року вона, діючи в інтересах сім"ї, уклала договір позики з ОСОБА_16 за яким взяла в борг 90 тисяч доларів США на придбання Приміщення (а.с.69, т.1) та що 19.09.2012 року вона уклала кредитний договір з банком „ВТБ 24", за яким отримала в тимчасове користування 1 700 000,00 російських рублів, що становило на той час 440 028,00 грн. і за вказані кошти 08.10.2012 року подружжям було придбано Ділянку № 1 (а.с.73-77,т.1).

Оцінюючи ці обставини в сукупності, суд не може взяти до уваги надані сторонами докази на підтвердження придбання в період шлюбу кожним з подружжя за особисті кошти зазначеного майна, як боргове зобов"язання ОСОБА_9 за розпискою від 05 серпня 2011 року, оригінал якої приєднано до справи апеляційним судом, згідно з якою ОСОБА_9 взяв у борг грошові кошти в сумі 50 тисяч грн. у ОСОБА_18, яка є матір"ю позичальника, для покупки Приміщення у ОСОБА_15.(а.с. 68,

том 3), так і боргові зобов"язання ОСОБА_8 за позикою від 14.08.2011 року та кредитним договором від 19.09.2012 року на суму 2 441 576 грн. 60 коп.( за розрахунком позивачки ОСОБА_8) в силу того, що сторони не довели суду належними і допустимими доказами використання зазначених грошових коштів на потреби їх сім"ї, що останні були отримані у кредиторів зі згоди іншого з подружжя та що вказані грошові кошти були використані саме для придбання спірного майна.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що 3/25 частин Приміщення є спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу, а решта: 22/25 його частин є власністю ОСОБА_9, як набута за його власні кошти до укладення шлюбу. Вирішуючи питання про поділ частини Приміщення, яка є спільною сумісною власністю подружжя, суд враховує, що більша його частина належить ОСОБА_9, що він є фізичною особою-підприємцем і видом його господарської діяльності є: роздрібна торгівля, здавання в оренду нерухомого майна, тому спірну частину Приміщення необхідно виділити ОСОБА_9, а в користь ОСОБА_8 необхідно стягнути з ОСОБА_9 грошову компенсацію за належну їй частку, одночасно припинивши право спільної сумісної власності подружжя на 3/25 частин Приміщення та визнавши право власності на цю частину Приміщення за ОСОБА_9

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 на підтвердження заявлених вимог за первісним позовом послалась на те, що у січні 2012 року переказала ОСОБА_9 через платіжну систему WESTERN UNION 1200 доларів США (а.с.78 - 80, т.1), а в період з січня по вересень 2013 року включно у такому ж порядку переказала ОСОБА_9 20 тисяч 300 доларів США (а.с.48 - 57, том 2), які за твердженням ОСОБА_8 були використані в інтересах сім"ї на погашення кредиту, який було взято на придбання Автомобіля з укладенням договору застави з її згоди, а ОСОБА_9 на підтвердження вимог за зустрічним позовом послався на те, що Ділянку № 1 і Ділянку № 2 ним було придбано за грошові кошти, отримані ним 18 травня 2012 року за розпискою від ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 в сумі 160 000 грн., яких він уповноважив за нотаріально посвідченою довіреністю від 18.05.2011 року продати автомобіль TOYOTA VENZA, 2011 року випуску, який було придбано ним 24 лютого 2011 року (а.с.144-145, т.1) до укладення шлюбу і останні 22.05.2011 року продали цей автомобіль гр-ці ОСОБА_22 згідно з довідкою-рахунком серії ДПІ № 317055 (а.с.146, т.1).

Зустрічний позивач, обгрунтовуючи, що Автомобіль є його особистою власністю, вказав, що він з метою придбати Автомобіль 07.08.2012 року уклав кредитний договір з ПАТ „Креді Агріколь Банком" та отримав 452 тисячі грн. на придбання цього майна і за рахунок коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя цей Автомобіль не придбавався, тому ним після погашення кредиту 17.07.2014 року Автомобіль було продано ОСОБА_11, що підтверджується довідкою-рахунком від 22.07.2014 року.

Інших доказів щодо походження коштів, за які було набуте спірне майно під час перебування у шлюбі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 і які мають юридичне значення сторони не надали.

Суд вважає, що надані ОСОБА_9 докази про набуття Ділянки № 1, Ділянки № 2 і Автомобіля в період шлюбу виключно за його особисті кошти підтверджують лише його можливості щодо фінансової спроможності і є припущенням та способом захисту у даній справі, оскільки не підтверджують факту набуття вказаного майна саме за ці кошти.

Пояснюючи суду мету придбання спірного майна під час перебування у шлюбі, представник зустрічного позивача зазначив, що його довіритель за особисті кошти в цей період придбав Приміщення для зайняття підприємницькою діяльністю, а щодо мети набуття іншого спірного майна не зміг надати пояснення. Представник первісного позивача, пояснюючи мету придбання спірного майна вказала на те, що останнє придбавалось за кошти подружжя і в його інтересах для задоволення потреб сім"ї.

Тому суд вважає, що надані сторонами і досліджені судом докази у справі свідчать про те, що спірне майно: 3/25 частин Приміщення, Ділянка № 1, Ділянка № 2 і Автомобіль були придбані в період шлюбу, з участю кожного з подружжя у його придбанні та за кошти сторін і з метою задоволення інтересів подружжя.

Суд враховує, що згідно з висновком експертизи від 18 червня 2015 року дійсна вартість 3/25 частин Приміщення становить 104 тис.880 грн., визначеного судом шляхом математичного розрахунку; Ділянки № 1 - 633 тис.687,81 грн.; Ділянки № 2 - 632 тис. 963,55 грн. (а.с.243 - 244, т.1). Що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 30.03.2015 року реальна вартість Автомобіля на час розгляду справи становить 1 007 216,40 грн. (а.с.7-8,т.2), тому суд не може взяти до уваги заперечення представника зустрічного позивача щодо завищеної оцінки вартості проданого ОСОБА_9 Автомобіля, т.я. останні не грунтуються на нормах чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Апеляційний суд, аналізуючи наведені обставини в сукупності та керуючись правилами ст.60 СК України приходить до висновку про необхідність визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_8 і ОСОБА_9, набутою під час шлюбу: 3/25 частин Приміщення, Ділянку № 1, Ділянку № 2 та грошових коштів в сумі 1007216,40 грн., отриманих від реалізації Автомобіля, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог за обома позовами.

Отже, суд встановивши загальний обсяг спільного сумісного майна подружжя, визначає і його загальну вартість, що складає 2 378 747,76 грн. І, оскільки частини сторін є рівними, то кожному з подружжя на 1/2 частину припадає майна на 1 189 373,88 грн.

Суд також враховує, що згідно з правилами ч.2 і 3 ст.81 Земельного кодексу України позивач ОСОБА_8, як громадянка Росії, може набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів у разі придбання, в т.ч., і за договором купівлі-продажу.

Тому вирішуючи питання про поділ спільного сумісного майна подружжя, суд вважає, що ОСОБА_8 в рахунок належної їй 1/2 частини спільної сумісної власності необхідно виділити земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 633687 грн. 81 коп. та визнати за нею право власності на цю земельну ділянку з одночасним припиненням права спільної сумісної власності на це майно.

ОСОБА_9 в рахунок належної йому 1/2 частини спільної сумісної власності необхідно виділити земельну ділянку площею 0,1685 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 632963,55 грн. і 3/25 частини нежилого приміщення - офісного приміщення, площею 5,6 кв.м, вартістю 104 880,57 грн., що розташоване в АДРЕСА_1 і розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та визнати за ним право власності на вказане майно, одночасно припинивши право спільної сумісної власності на нього.

Суд вважає, що з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_8 необхідно стягнути 52 440,29 грн. в рахунок грошової компенсації за належні їй 3/50 частини нежилого приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 і розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та грошову компенсацію в розмірі 503 608,20 грн. за належну їй 1/2 частину автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, 2012 року випуску, д.н.з.НОМЕР_1.

У такий спосіб ОСОБА_8 переотримує належну їй частку у спірному майні на 362 грн. 13 коп., які суду необхідно стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 Інші вимоги первісного і зустрічного позивачів не можуть бути задоволенні і тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує положення ст.88 ЦПК України. З матеріалів справи видно, що первісний позивач, звернувшись до суду з позовом, сплатив судовий збір двома квитанціями відповідно: 3654 грн. і 121 грн. 80 коп.(а.с.14-15,т.1); за подання апеляційної скарги згідно з квитанцією від 13.07.2015 року - 1827 грн. (а.с.93, т.2) і за проведення експертизи згідно з квитанцією від 20.03.2015 року - 3840 грн. (а.с.115, т.2); зустрічний позивач ОСОБА_9 за подання зустрічної позовної заяви сплатив судовий збір згідно з квитанцією від 16.01.2015 року - 3654 грн.(а.с.88, т.1) і за подання касаційної скарги згідно з квитанцією від 31.08.2015 року - 2557,80 грн. (а.с.188, т.2).

Суд частково задовольнивши обидва позови вважає, що їх вимоги задоволені на 50 відсотків. Тому, відповідно до наведеного з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_8 необхідно стягнути 9442 грн. 80 коп., а з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 підлягає стягненню 6211 грн. 80 коп. судових витрат по справі.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309 п.3 ч.1, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 02 липня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ спільного майна подружжя і за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_9:

1. 3/25 частини нежилого приміщення - офісного приміщення, площею 5,6 кв.м, що розташоване в АДРЕСА_1 і розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 104 880 грн. 57 коп.,

2. земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 633687 грн. 81 коп.;

3. земельну ділянку площею 0,1685 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 632963 грн.55 коп.;

4. грошові кошти, отримані від продажу автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_5, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1, загальна сума яких станом на час розгляду справи становить 1007216 грн. 40 коп.

Виділити ОСОБА_8 в рахунок належної їй 1/2 частини спільної сумісної власності земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 633 687 (шістсот тридцять три тисячі шістсот вісімдесят сім) грн. 81 коп., визнавши за ОСОБА_8 право власності та припинивши право спільної сумісної власності на це майно;

Виділити ОСОБА_9 в рахунок належної йому 1/2 частини спільної сумісної власності земельну ділянку площею 0,1685 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 632 963 (шістсот тридцять дві тисячі дев"ятсот шістдесят три) грн. 55 коп. і 3/25 частин нежилого приміщення - офісного приміщення, площею 5,6 кв. м, вартістю 104 880 (сто чотири тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 57 коп., що розташоване в АДРЕСА_1 і розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_2, визнавши за ОСОБА_9 право власності та припинивши право спільної сумісної власності на це майно.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_8 52 440 (п"ятдесят дві тисячі чотириста сорок) грн. 29 коп. в рахунок грошової компенсації за належні їй 3/50 частини нежилого приміщення - офісного приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 і розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_2;

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_8 503 608 (п"ятсот три тисячі шістсот вісім) грн. 20 коп. в рахунок грошової компенсації за належну їй 1/2 частину автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, кузов НОМЕР_5, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 362 (триста шістдесят дві) грн. 13 коп. за переотриману частку в спільній сумісній власності.

В іншій частині вимог первісного позову і зустрічного позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_8 9442 грн. 80 коп. судових витрат по справі.

Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 6211 грн. 80 коп. судових витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: