АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 689/1049/15-ц
Провадження № 22-ц/792/196/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: прокурора - Олійник І.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 грудня 2015 року у справі за позовом прокурора Ярмолинецького району в інтересах держави до Ярмолинецької районної державної адміністрації, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Баламутівська сільська рада Ярмолинецького району, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису про реєстрацію державного акту,

в с т а н о в и л а:

21 травня 2015 року прокурор Ярмолинецького району звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації № 745/2009-р від 16 жовтня 2009 року затверджено матеріали вибору земельної ділянки та надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

9 грудня 2009 року розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації № 897/2009-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району за межами села Баламутівка та передано її у власність.

На підставі вказаного розпорядження 21 грудня 2009 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 68.

Передача земельної ділянки у власність відбулася у порушенням вимог Земельного кодексу України та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Кульбаба А.В. Провадження № 22-ц/792/196/16

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 47

Так, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій у приватну власність передаються земельні ділянки, крім земель резервного фонду, працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Створений у процесі приватизації земель резервний фонд призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянами, зайнятими у соціальній сфері на селі, а також іншими особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

ОСОБА_2 отримав земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_2 з земель резервного фонду.

Членом колгоспу ім. Горького, спілки селян с. Баламутівка та СТОВ «Обрій» останній не був, у соціальній сфері сіл Баламутівка та Лугове Ярмолинецького району не зайнятий, на території сільської ради не проживав та не проживає. Разом з тим, там проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, та які ще не отримували їх.

Прийняттям Ярмолинецькою районною державною адміністрацією вищезазначених розпоряджень та виданням оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку порушено інтереси держави, оскільки з державної власності протиправно вибула земельна ділянка, яка не могла бути передана у власність, оскільки відноситься до земель резервного фонду, і в даному випадку надання таких земель у власність суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України.

А тому, просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації № 745/2009-р від 16 жовтня 2009 року «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання гр. ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання ОСОБА_2 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; визнати незаконним та скасувати розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації № 897/2009-р від 9 грудня 2009 року «Про передачу земельної ділянки в приватну власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2009 року, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_2; скасувати запис про реєстрацію державного акту від 21 грудня 2009 року серії НОМЕР_1 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 68.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, заступник прокурора Хмельницької області подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Не погоджується із висновком суду про те, що прокурором не доведено належності спірної земельної ділянки до земель резервного фонду, оскільки Баламутівською сільською радою резервний фонд створений не був.

Суд не взяв до уваги інформацію відділу Держземагенства у Ярмолинецькому районі від 7 травня 2015 року, згідно з якою спірна земельна ділянка ОСОБА_2 відноситься до земель резервного фонду.

Оцінюючи зазначену інформацію відділу Держземагенства, як недопустимий доказ, суд проігнорував клопотання прокурора про дослідження планово-картографічних матеріалів, які підтверджують факт наявності земель резервного фонду сільської ради та клопотання про залучення спеціаліста управління Держгеокадастру у Ярмолинецькому районі. Суд обмежив прокурора у наданні доказів у справі, взяв до уваги заперечення відповідачів, чим порушив принцип змагальності сторін.

Крім того, про факт створення резервного фонду свідчать матеріали по паюванню земель колективної власності СТОВ «Обрій» с. Баламутівка.

Судом не взято до уваги рішення 19 сесії Баламутівської сільської ради 23 скликання від 31 серпня 2000 року про виділення 50 % земель запасу і резервного фонду сільської ради працівникам і пенсіонерам соціальної сфери.

Суд не врахував, що згідно з п. 7 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та ст. 118 Земельного кодексу України створений резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Всупереч зазначеному, на час винесення оскаржених розпоряджень ОСОБА_2 не був працівником соціальної сфери села, не проживав та не проживає у ньому, а набуття ним у власність земельцої ділянки резервного фонду порушує права та суперечить інтересам інших громадян, які відповідно до закону наділені правом набути землі зазначеної категорії першочергово.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор Олійник І.О. та представник Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Гопчак В.П. підтримали апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації № 745/2009-р від 16 жовтня 2009 року «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання гр. ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» затверджено матеріали вибору земельної ділянки ОСОБА_2 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами села Баламутівка Баламутівської сільської ради. Відповідно до п. 2 вказаного розпорядження надано останньому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с. 13).

Розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації № 897/2009-р від 9 грудня 2009 року «Про передачу земельної ділянки в приватну власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за межами с. Баламутівка Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області. Передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства з земель державної власності на території Баламутівської сільської ради за межами села Баламутівка (а.с. 14).

На підставі вищевказаного розпорядження, 21 грудня 2009 року ОСОБА_2 Ярмолинецькою районною державною адміністрацією видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за № 68 (а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що прокурором не надано жодних належних і допустимих доказів того, що на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району під час передачі земель у колективну власність був створений резервний фонд, і що вказана земельна ділянка із зазначеним кадастровим номером належить до цього резервного фонду.

Проте погодитись із зазначеним висновком суду першої інстанції неможливо, виходячи з наступного.

Статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЗК України (в редакції від 25.06.2009 року) встановлено, що громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України в редакції від 25.06.2009 року).

Пунктом 12 розділу Х Перехідних положень ЗК України (в редакції від 25.06.2009 року) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 25 ЗК України (в редакції від 25.06.2009 року) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням (ч.ч. 9, 10 ЗК України в редакції від 25.06.2009 року).

Пунктом 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» зазначено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції від 25.06.2009 року) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 ст. 151 ЗК України (в редакції від 25.06.2009 року) передбаченго, що відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування згідно із своїми повноваженнями розглядає заяву (клопотання) і в тижневий строк з дня її реєстрації направляє її копії на розгляд територіальних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, а також до відповідних територіальних органів виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду). У разі вилучення органами виконавчої влади земельних ділянок державної власності у межах населеного пункту матеріали заяви (клопотання) подаються для розгляду до відповідного органу місцевого самоврядування. Зазначені органи протягом трьох тижнів з дня одержання заяви (клопотання) надають відповідній сільській, селищній, міській, районній, обласній раді чи Кабінету Міністрів України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевій державній адміністрації висновок про можливість відведення земельної ділянки для цілей, зазначених у заяві (клопотанні), граничні розміри земельної ділянки та її площу, склад угідь земель, вимоги щодо відведення земельної ділянки. Вимоги щодо відведення земельної ділянки надаються цими органами у межах їх повноважень, визначених законом. Склад та зміст вимог щодо відведення земельної ділянки, які надаються уповноваженими органами, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Після отримання висновків органів, зазначених у частині сьомій цієї статті, про можливість відведення земельної ділянки для цілей, зазначених у заяві (клопотанні), та рішення Верховної Ради України (у разі необхідності) відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування, згідно із своїми повноваженнями, у двотижневий строк розглядає матеріали вибору земельної ділянки і приймає рішення про затвердження зазначених матеріалів та надає дозвіл і вимоги на розроблення проекту відведення земельної ділянки або мотивоване рішення про відмову (ч. 10 ст. 151 ЗК України в редакції від 25.06.2009 року).

Згідно з ст. 125 ЗК України (в редакції від 25.06.2009 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції від 25.06.2009 року).

Отже, законодавець чітко визначив, що за рахунок земель резервного фонду, який створюється в процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, виділяються земельні ділянки громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням дев'ятнадцятої сесії Баламутівської сільської ради ХХІІІ скликання № 3 від 31 серпня 2000 року «Про виділення 50 % земель запасу і резервного фонду сільської ради працівникам і пенсіонерам соціальної сфери» виділено 50 % земель запасу та резервного фонду сільської ради, що становить площу 106 га для надання в користування земельних ділянок соціальній сфері (а.с. 139).

Земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства, яка передана у приватну власність ОСОБА_2 на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району за межами села Баламутівка, належить до земель резервного фонду. Зазначене підтверджується даними повідомлення відділу Держземагенства в Ярмолинецькому районі № 0-2221-0.3-2922/2-15 від 7 травня 2015 року (а.с. 16).

На схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) по СТОВ «Обрій» с. Баламутівка Ярмолинецького району (а.с. 167) резервний фонд Баламутівської сільської ради схематично позначений чотирма земельними ділянками з різним місцерозташуванням та площею. На одній із таких ділянок площею 63 га розташована земельна ділянка ОСОБА_2 Аналогічним є місцерозташування спірної земельної ділянки (в межах резервного фонду) і на плані землекористування, виготовленого Хмельницькою філією Інституту землеустрою (а.с. 173).

Належність земельної дідянки ОСОБА_2 до резервного фонду також підтверджується даними: викопіювання з Публічної кадастрової карти України, Ярмолинецький район, Баламутівська сільська рада (а.с. 143); копії Державного акту про право колективної власності на землю (а.с. 159-161); технічного звіту по коректуванні планового матеріалу зйомок минулих років с. Баламутівка Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району, виготовленого Хмельницьким філіалом Інституту землеустрою (а.с. 174-198).

Встановлено, що ОСОБА_2 не відноситься до категорії громадян, які зайняті у соціальній сфері на селі, які прийняті у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Останній на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району не проживає і місце проживання не реєстрував. В соціальній сфері с. Баламутівка не зайнятий, членом колгоспу ім. Горького, Спілки селян с. Баламутівка, СТОВ «Обрій» не був (а.с.23, 24).

З 8 липня 2004 року місце проживання відповідача зареєстровано у с. Буглаї, вул. Котовського, Старосинявського району Хмельницької області, що підтверджується повідомленнями відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Хмельницькій області та копією паспорта ОСОБА_2 (а.с. 27, 206, 18 зворот).

Згідно з повідомленням Ярмолинецького районного трудового архіву № 46 від 08.05.2015 року відомості про належність ОСОБА_2 до членів колишнього СТОВ «Обрій» с. Баламутівка в книгах по заробітній платі колгоспника, які знаходяться на збереженні у вказаному трудовому архіві, відсутні (а.с. 25).

На території Баламутівської сільської ради проживають громадяни, які зайняті або були зайняті у соціальній сфері села та які мають право на отримання земельних ділянок з земель резервного фонду, проте не отримували таких. Вказане підтверджується даними повідомлень Баламутівської сільської ради № 158 від 30.04.2015 року та № 346 від 27.10.2015 року (а.с. 17, 74).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення позову прокурора, оскільки при передачі у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки було порушено порядок такої передачі та не враховано, що він не відноситься до категорії осіб, яким надано право отримати у власність земельну ділянку із резервного фонду Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району.

Окрім того, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_2, цільове призначення спірної земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» особисте селянське господарство - господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Статтею 7 Закону України «Про особисте селянське господарство» визначено обов'язки членів особистого селянського господарства, серед яких: дотримання вимог земельного законодавства та законодавства про охорону довкілля; забезпечення використання земельної ділянки за цільовим призначенням; підвищення родючості ґрунтів та збереження інших корисних властивостей землі.

Окрім того, земельне законодавство базується на принципах, одним із яких є забезпечення раціонального використання та охорони земель (ст. 5 ЗК України).

Раціональним вважається таке використання земель, у ході якого забезпечується одержання сталих високих урожаїв сільськогосподарських культур, запобігання необґрунтованому вилученню земель зі сфери сільськогосподарського виробництва для потреб інших галузей народного господарства, збереження та підвищення родючості ґрунтів, охорона навколишнього середовища.

Відповідачем зазначені вимоги закону порушуються, земельна ділянка за цільовим призначенням не використовується. Так, 8 лютого 2016 року комісією в складі голови постійної депутатської комісії Баламутівської сільської ради з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, члена депутатської комісії, землевпорядника сільської ради, сільського голови провели обстеження земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_2, за результатами якого було складено акт. Згідно даного акту земельна ділянка суцільно заросла бур'янами, чагарниками та дикоростучими деревами. Плодових дерев на ділянці немає, сільськогосподарські культури не вирощуються (а.с. 147).

Державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі - Державна інспекція сільського господарства України (ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №459/2011 (далі - Положення).

Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах (пп. а п. 4 Положення).

Відповідно до п. 6 Положення Держсільгоспінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи - державні інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах.

Орган, уповноважений здійснювати контроль за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність - Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області не володів інформацією про видачу Ярмолинецькою районною державною адміністрацією оспорюваних розпоряджень № 745/2009-р від 16 жовтня 2009 року та № 892/2009-р від 9 грудня 2009 року, що підтверджується повідомленням № 9-311 від 25 лютого 2016 року (а.с. 208).

Отже, за результатами проведеної перевірки стану законності при розпорядженні та використанні земельних ділянок резервного фонду на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, прокурор правильно виявив порушення інтересів держави та вчасно звернувся до суду з позовом про їх захист.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з цим, воно підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення.

Відповідно до вимог ст.ст. 21, 393 ЦК України розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації слід визнати незаконними та скасувати. Зазначене є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_2 та скасування запису про його реєстрацію.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку з задоволенням позову, з Ярмолинецької районної державної адміністрації на користь прокуратури Хмельницької області слід стягнути 1071 грн. 84 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації № 745/2009-р від 16 жовтня 2009 року «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання гр. ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання ОСОБА_2 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації № 897/2009-р від 9 грудня 2009 року «Про передачу земельної ділянки в приватну власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка».

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2009 року, виданий Ярмолинецькою районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_2.

Скасувати запис про реєстрацію державного акта від 21 грудня 2009 року серії НОМЕР_1 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 68.

Стягнути з Ярмолинецької районної державної адміністрації на користь прокуратури Хмельницької області судовий збір у сумі 1071 грн. 84 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова