Справа № 712/ 1087/16-ц
Провадження № 4с/712/11/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Соснівський районний суду м. Черкаси в складі :

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, зацікавлені особи: Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, Соснівський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_2 на дії державного виконавця та постанову про накладення арешту.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та постанову про накладення арешту. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 2007 року, з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини на користь ОСОБА_2. Також рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 2013 року, з нього стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. на утримання дитини на користь ОСОБА_2. В кінці 2015 року він отримав конверт зі штампом відправки на бувшу його адресу, а саме: АДРЕСА_1, в якому знаходилася копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, згідно якого накладено арешт на його все майно та заборонено його відчужування. Підставою прийнятих рішень була постанова Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ВП №43940431 від 26.02.2015 року. Після чого він з письмовою заявою звернувся до Центрального відділу ДВС ЧМУЮ щодо розяснення їх дій, так як заборгованості по аліментам не мав. Останні своїм листом за №779 від 25.01.2016 року повідомили, що 07.04.2015 року на підставі п. 10 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем завершено виконавче провадження відносно нього в звязку зі зміною місця проживання і оригінали виконавчого документа направлені до Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції. Крім цього повідомили, що питання про зняття арешту з майна боржника вирішується судом і додали саму постанову, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить йому, у межах суми звернення стягнення (боргу) - 27612 грн.95 коп. та заборонено здійснення відчуження будь якого майна, яке належить йому як боржнику. Він також звернувся з листом до Соснівського відділу ДВС ЧМУЮ про розяснення їх дій, та його сплати аліментів і отримав відповіді з розрахунками про відсутність заборгованості по аліментах з його сторони, а наявність тільки переплати. Також його повідомили, що питання про зняття арешти вирішується тільки судом. Вважає дії державного виконавця в частині накладення арешту незаконними, а постанову про накладення арешту незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав повністю та просив визнати дії Центрального та Соснівського відділів державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції по виконавчому провадженні 2-1500, виданого 17.04.2007 року, в частині накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборону його відчуження незаконними; скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.02.2015 року.

Представник Центрального відділу ДВС ЧМУЮ в судовому засіданні скаргу не визнала та просила в задоволенні відмовити, вказуючи те, що дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції щодо накладення арешту є такими, що вчинені на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Представник Соснівського відділу ДВС ЧМУЮ в судовому засіданні скаргу не визнала та просила в задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти зняття арешту з майна.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 2007 року, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини на користь ОСОБА_2.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2013 року, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. на утримання дитини на користь ОСОБА_2.

26 лютого 2015 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції було винесено постанову про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно належного на праві власності боржнику ОСОБА_1 у звязку із невиконанням рішення суду про стягнення аліментів, так як заборгованість по аліментах станом на 01.03.2015 року становила 27 612,95 грн.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. У п.5 ч.3 зазначеної статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

У силу положень ч. ч. 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

З огляду на досліджені докази судом станом на час винесення оскаржуваної постанови 26.02.2015 року дії державного виконавця стосовно накладення арешту на майно боржника та заборони на його відчуження були правомірними, оскільки боржником заборгованість в розмірі 27612,95 грн. погашена лише 01.04.2015 року, про що свідчить довідка-розрахунок державної виконавчої служби.

На час розгляду скарги судом, стягував у виконавчому провадженні не заперечує проти зняття арешту з майна боржника, а тому суд приходить до висновку про скасування постанови про арешт майна боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 383-386, 293 ЦПК України, суд Законом України Про виконавче провадження, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_3 про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 26.02.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ: