АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/262/16 Справа № 206/4057/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Малихіна В. В. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу задоволені. Розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 18.12.1987р. актовий запис № 722.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 18.12.1987р. актовий запис № 722.

Відповідач ОСОБА_5 заперечувала проти позову про розірвання шлюбу, та вважає що сім'ю можна зберегти.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з п.10. постанови ВСУ №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК ( 2947-14 ) вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК) ( 1618-15 ). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Ухвала суду про відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення не підлягає оскарженню в апеляційному та касаційному порядку (статті 293, 324 ЦПК) ( 1618-15 ).

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Однак, вказані вимоги судом не виконані, оскільки заходи щодо примирення подружжя судом не приймались, а фактичні взаємини подружжя та час припинення подружніх стосунків - не з'ясовувались.

Крім того, судом 1 інстанції порушені і вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Так, позивач у позовній заяві вказав, що підставами для розірвання шлюбу є те, що постійно відбувались сварки та скандали, ініціатором яких була дружина. Тому подальше сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Інших причин розірвання шлюбу та доказів, які б свідчили про те, що збереження сім'ї протирічить інтересам позивача - не наведено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду з постановлениям нового рішення.

Судом 1 інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.12.1987 року. Неповнолітніх дітей не мають. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, хоча не заперечував, що любить дружину. Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що сім'ю можливо зберегти. Виходячи із інтересів позивача та беручи до уваги наданий до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від представника позивача в якій він посилається на те, що він помилявся, коли звернувся з позовом до суду, що любить свою дружину та не може жити без своєї сім'ї, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення з відмовою у задоволенні позову, а також зважаючи на відсутність непримиримих протиріч між подружжям та відсутності доказів, які б свідчили про неможливість збереження сім'ї, апеляційний суд приходить до висновку, що непорозуміння між подружжям мають тимчасовий характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу можливе, тому рішення підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року скасувати.

ОСОБА_6 у позові до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий Е.І.Григорченко

Судді Н.О.Кочкова

Л.О.Каратаєва