Справа № 439/1386/15 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/1713/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: апелянта - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представників відповідача КП «Бродиводоканал» - Данильчука А.Р., Бакая М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до КП «Бродиводоканал», в якій просив стягнути з КП "Бродиводоканал" на його користь недораховану і не виплачену заробітну плату в сумі 61 002 грн. 26 коп., а також заподіяну йому моральну шкоду у сумі 19 731 грн. 60 коп..

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він з 20.05.1994р. працює у комунальному підприємстві "Бродиводоканал", а з 01 липня 1998 року працює на посаді інженера з експлуатації машинно- тракторного парку. Зазначає, що 25 січня 2012 року наказом № 06/1 машинно - тракторний парк перейменовано в дільницю автомобільно-технічної експлуатації, а посаду інженера з експлуатації машинно-тракторного парку на механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації і встановлюється посадовий оклад в розмірі 2440,44 гривень з 01 січня 2012 року. Адміністрація підприємства встановила посадовий оклад з порушенням законодавства України про працю, а саме: про зміну назви професії та зменшення посадового окладу позивача не попереджено за два місяці. Переведення здійснено заднім числом - з 04 січня 2015р., а наказ від 25 січня 2012р., чим порушено ст.32 КЗпП України. Розмір посадового окладу встановлено з порушенням вимог Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, обласною організацією роботодавців та профспілковими об'єднаннями Львівської області на 2012-2014 роки. Заробітна плата повинна нараховуватись та виплачуватись відповідно до умов Територіальної Угоди, укладеної між Львівською обласною державною адміністрацією, обласною організацією роботодавців та профспілковими об'єднаннями Львівської області на 2012-2014 роки. У зв'язку із тим, що заробітна плата позивачеві не нараховувалась і не виплачувалась відповідно до умов вказаної Територіальної угоди, а відтак сума недорахованої та невиплаченої заробітної плати становить 61002 грн. 26 коп.. Крім того, позивач, вважає, що такими неправомірними діями йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 19731 грн. 60 коп..

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року в позові ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Бродиводоканал» про стягнення недорахованої і невиплаченої заробітної плати - відмовлено.

Рішення оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що умови колективного договору не можуть погіршувати становище працівників порівняно з законодавством, генеральною, галузевими, територіальними угодами, які роботодавець використовував при укладенні колективного договору. Також, суд не дослідив пояснення апелянта щодо визнання та використання відповідачем умов територіальної угоди при укладенні колективних договорів та оплаті праці працівників підприємства. Просить скасувати рішення Бродівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, представників відповідача на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що умови Територіальної Угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, Львівським обласним об'єднанням організацій роботодавців та Об'єднанням профспілок Львівщини на 2012-2014р. не є обов'язковими для роботодавця - адміністрації КП «Бродиводоканал», оскільки даний суб'єкт не перебуває у сфері дії сторін, які підписали Угоду, у адміністрації КП «Бродиводоканал» не виникло обов'язку нараховувати та виплачувати працівнику ОСОБА_2 заробітну плату, відповідно до умов зазначеної вище Територіальної Угоди на 2012-2014р.. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що йому заподіяна моральна шкода.

З таким висновком суду, колегія суддів повністю погодитись не може, з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2 з 20 травня 1994 року працював на комунальному підприємстві «Бродиводоканал». З 01 липня 1998 року працює на посаді інженера з експлуатації машинно-тракторного парку. З 04 січня 2011 року наказом № 05 йому було встановлено посадовий оклад в розмірі 2648,00 гривень. 25 січня 2012 року наказом № 06/1 машинно-тракторний парк перейменовано в дільницю автомобільно-технічної експлуатації, а посаду інженера з експлуатації машинно-тракторного парку на механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації і встановлено посадовий оклад в розмірі 2440,44 гривень з 01 січня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про оплату праці" організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Частиною 2 ст. 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, Генеральною та Галузевими (регіональними) угодами.

Згідно з ч. 4 ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами, як це передбачено ч. 4 ст. 97 КЗпП України.

Згідно з пунктами 4-5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року (надалі-Постанова), державне регулювання оплати праці полягає, зокрема, у встановленні розміру мінімальної заробітної плати та інших зазначених у законодавстві норм і гарантій оплати праці працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету (статті 8, 12 Закону "Про оплату праці").

За цими межами здійснюється договірне регулювання оплати праці на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону "Про колективні договори і угоди".

Крім того, відповідно до пункту 5 вищезгаданої постанови необхідно враховувати, що норми і гарантії оплати праці, визначені законодавством для працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, є мінімальними державними гарантіями і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути погіршені. Йдеться, зокрема, і про мінімальний розмір заробітної плати.

Згідно з пунктом 5 вищезгаданої постанови у будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. При визначенні, чи не є заробітна плата нижчою від мінімальної, до неї не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Отже, зважаючи на вказані вище положення постанови, колегія суддів приходить до висновку, регулювання розмірів заробітної плати здійснюється на двох рівнях:

1) державному, що полягає у встановленні розміру мінімальних державних гарантій оплати праці, зокрема, мінімальної заробітної плати;

2) договірному, тобто на основі системи угод, що укладаються на певних рівнях, в тому числі, регіональному (Територіальна УГОДА) та виробничому (колективний договір).

Відповідно до частини 3 пункту 5 вищезгаданої постанови, мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, визначені як мінімальні гарантії оплати праці генеральною, галузевою або регіональною угодами, можуть бути зменшені (але не нижче від державних норм і гарантій) колективними договорами лише тимчасово на період подолання підприємством фінансових труднощів терміном не більше ніж на шість місяців.

Згідно ст.11 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці;

забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці .

Так, в розділі «Оплата праці» Колективного договору КП «Бродиводоканал», з 2012 по 2015 роки включно, передбачено, що сторона власника зобов`язується згідно Територіальної Угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднанням роботодавців та профспілковими об`єднаннями Львівської області встановити схеми посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців підприємства, що формуються виходячи з мінімальної заробітної плати.

При цьому, представники Відповідача визнали, що оплата праці ОСОБА_2 повинна здійснюватися відповідно до положень колективного договору, а деяким категоріям працівників заробітна плата розраховується з дотриманням вимог Територіальної угоди.

З огляду на положення Колективного договору КП «Бродиводоканал», Відповідачем, як стороною колективного договору, взято на себе зобов'язання, зокрема, щодо дотримання вимог Територіальної угоди при нормуванні і оплаті праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.), визначення умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

Вказані обставини підтверджуються копіями колективного договору КП «Бродиводоканал», який діє на підприємстві з 2012 року, територіальної угоди на 2012-2014 р.р., довідками відповідача про заробітну плату позивача на займаній посаді, копіями листів територіальної інспекції з питань праці у Львівській області та припису №20836 від 15 листопада 2012 року.

Задовольняючи позов частково, колегія суддів виходить з наступних розрахунків:

ПеріодЗаробітна плата, яка нараховувалась КП «Бродиводокана» Заробітна плата, яка повинна бути виплачена відповідно до умов Територіальної угоди: мін. з/плата х 1.2 х 2.28 х 1.3Різниця за місяць Сума недорахованої заробітної плати за період
З 01.01.2012р. по 01.04.2012р. 1073 х 1.2 х 1.9 = 2446.44 грн.1073 х 1.2 х 2.28 х 1.3 = 3816.44 грн. мінімальна з/плата становила -1073 грн.1370 грн./місяць1370 х 3 місяці = 4110грн.
З 01.04.2012р. по 01.07.2012р1073 х 1.2 х 1.9 = 2446.44 грн.1094х1.2х2.28х1.3=3891.14грн мінімальна з/плата становила -1094 грн.1444.70 грн. /місяць1444.70 грн. х 3 місяці = 4334.10грн
З 01.07.2012р. по 01.10.2012р1073 х 1.2 х 1.9 = 2446.44 грн1102 х 1.2 х 2.28 х 1.3 = 3919.59 грн. мінімальна з/плата становила -1102грн.1473.15 грн. /місяць1473.15 грн. х 3місяці = 4419.45 грн.
З 01.10.2012р. по 01.12.2012р1118 х 1.2 х 1.9 = 2549.04 грн1118 х 1.2 х 2.28 х 1.3 = 3976.50 грн мінімальна з/плата становила - 1118грн. 1427.46 грн. /місяць1427.46 грн. х 2 місяці = 2854.92 грн.
З 01.12.2012р. по 01.01.2013р1134 х 1.2 х 1.9 = 2585.52 грн.1134х1.2х2.28х1.3=4033.41грн мінімальна з/плата становила - 1134грн.1447.89 грн. /місяць1447.89 грн. х 1місяці = 1447.89 грн.
З 01.01.2013р. по 01.12.2013р1147 х 1.2 х 1.9 = 2615.16 грн.1147 х 1.2 х 2.28 х 1.3 = 4079.65 грн мінімальна з/плата становила - 1147 грн.1464.49 грн. /місяць1464.49 грн. х 11 місяці = 16109.39 грн
З 01.12.2013 р. по 01.02.2015р1218 х 1.2 х 1.9 = 2777.04 грн.1218 х 1.2 х 2.28 х 1.3 = 4332.18 грн мінімальна з/плата становила - 1218 грн.1555.14 грн. /місяць1555.14 грн. х14 місяці = 21771.96 грн
З 01.02.2015 р. по 01.08.2015 р1218 х 1.2 х 1.8 х 0.5=1315.44 грн1218 х 1.2 х 2.28 х 1.3х 0.5 = 2166.09 грн мінімальна з/плата становила - 1218 грн.850.65 грн. /місяць850.65 х 7 місяці = 5954,55 грн.
Всього: 61 002,26 грн.

Відповідно до ст.ст.46,47 Територіальної угоди між Львівською ОДА і об'єднанням роботодавців та профспілковими об'єднаннями Львівської області на 2012-2014 р.р. заробітна плата механіка, згідно повинна розраховуватись за формулою:

Мінімальна з/плата х 1.2 х Z x X, де:

- мінімальна з/плата х 1.2 це мінімальна тарифна ставка робітника 1-го розряду;

Z - коефіцієнт співвідношення по підгалузях та за видами робіт, для підприємств, які експлуатують системи водопостачання та водовідведення він становить - 1.3 ( додаток 1 Територіальної Угоди);

X - коефіцієнт співвідношення по професії, посаді встановлений у розмірі - 2.28 - мінімальний коефіцієнт, який може бути встановлений для керівників дільниць підприємств водопровідно - каналізаційного господарства.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення в частині відмови у стягненні недорахованої і невиплаченої заробітної плати розмірі 61 002 грн. 26 коп. слід скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині задовольнити.

Пред'являючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач вважає, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 19731,60 грн.,

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити, оскільки ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів того, що Відповідач своїми діями завдав йому моральних страждань. Більше того, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції він не наполягав на стягненні з КП «Бродиводоканал» моральної шкоди зазначеної в позовних вимогах, а тому підстав для задоволення цієї позовної вимоги немає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не дав належної оцінки всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності, та невірно застосував норм матеріального права, що відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, 309, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року в частині відмови у стягненні недорахованої і невиплаченої заробітної плати - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Бродиводоканал» про стягнення недорахованої і невиплаченої заробітної плати - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Бродиводоканал» на користь ОСОБА_2 не виплачену заробітну плату в розмірі 61 002 грн. 26 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді:

М.Я.Богонюк

Б.М. Гриновець