Справа №628/1903/16-ц
Провадження 2-п/628/13/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року Купянський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Цендри Н.В,

за участю секретаря Решетняка Д.О.,

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Куп'янську заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2016 року було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. За результатами розгляду справи було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики - розпискою від 27 жовтня 2014 року, а саме: борг у розмірі - 40 411,58 грн., проценти - 3 528,43 грн., неустойку - 14 548,17 грн. Всього - 58 488,18 грн. А також стягнуто з ОСОБА_2 - судовий збір в дохід держави в сумі 584,88 грн.

19 вересня 2016 року ОСОБА_2 не погоджуючись з винесеним судовим рішенням надав до суду заяву про перегляд заочного рішення в якій зазначив, що під час ухвалення рішення не були повністю досліджені всі обставини справи та потребують додаткового дослідження. Крім того, ОСОБА_2 у своїй заяві посилається на те, що за час перебування справи у суді він не був належним чином повідомлений про дати призначених судових засідань, а з матеріалами справи та винесеним стосовно нього заочним рішенням від 26 серпня 2016 року він був ознайомлений лише 06 вересня 2016 року. Крім того, посилається на те, що сам позивач мав його контактний номер телефону та можливість повідомити про наявний судовий виклик оскільки вони неодноразово з ним спілкувались. ОСОБА_2 має бажання приймати участь при розгляді справи та надати суду докази, відповідно до передбачених ЦПК України прав.

Також у своїй заяві ОСОБА_2 посилається на те, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. А як стверджує ОСОБА_2 в розписці наданій для огляду суду відсутні відомості щодо реального факту передачі грошових коштів у розмірі 1600 доларів США, тому є підстави вважати, що договір позики з дотриманням умов чинного законодавства між ним та ОСОБА_3 не укладався. Безгрошовість договору позики він має намір доводити у судовому засіданні свідченнями свідків. Тому, з метою прийняття повного та обєктивного рішення суду просить врахувати викладені обставини, визнати причину неявки поважною, а докази такими, що мають істотне значення для правильного вирішення справи та у відповідності до статей 228,229,232 Цивільного процесуального кодексу України прийняти заяву про перегляд заочного рішення від 26 серпня 2016 року до розгляду та скасувати заочне рішення від 26 серпня 2016 року по справі №628/1903/16-ц та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Заслухавши ОСОБА_2, ОСОБА_3, вивчивши заяву суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Ч. 1 ст. 232 ЦК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто з даної статі виходить, що скасування заочного рішення можливе за наявності двох обставин: 1) поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд; 2) наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення. Водночас зясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки адресно-довідкового підрозділу головного управління державної міграційної служби в Харківській області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, за даною адресою згідно норм ЦПК України судом була направлена судова повістка, яка згідно довідки Укрпошти була повернута до суду за закінченням строку зберігання (а.с. 23-24, 28-29, 30-31) Згідно п. 5 ст. 74 ЦПК України, де зазначено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, тому суд вважав, що ОСОБА_2 згідно вимог ЦПК України належним чином повідомлений про час слухання справи.

Крім того, згідно довідок про доставку смс повідомлення, громадянин ОСОБА_2 отримував судові виклики у вигляді смс повідомлення на телефонний номер 38-095-93-664-32. Відомості про доставку смс повідомлень на даний номер телефону знаходяться в матеріалах справи.

Тому враховуючи, що ч. 1 ст. 157 ЦПК України, де передбачено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997, яка гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, і враховуючи той факт, що серед рішень, винесених Європейським судом з прав людини проти України за період чинності Конвенції для нашої держави, більшість стосуються порушення права особи на розгляд її справи судом упродовж розумного строку, суд враховуючи думку позивача з цього приводу, встановивши, що для розгляду справи наявні всі документи, розглянув справу у відсутності відповідачів згідно ст. 224 ЦПК України.

Крім того у судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що він отримував позовну заяву та додані до неї документи. Про день слухання справи йому було відомо, оскільки він особисто приходив у суд, спілкувався з секретарем судового засідання, яка повідомила про час слухання справи, однак не зміг зявитися до суду, заперечень на позов не надав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 229 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, тобто у заяві повинні бути зазначені такі заперечення проти вимог позивача та це підтверджено такими доказами, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, що також зазначено у ч.1 ст. 232 ЦПК України.

Стосовно порушення судом норм матеріального права, то відповідно до правової позиції викладеної в постанові ВСУ від 02 липня 2014 року по справі №6-79ЦС14 за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Відносно пояснень ОСОБА_2 про те, що він отримував іншу суму ніж передбачено в розписці, то суд скептично відноситься до них, та вважає дані покази, як спосіб уникнути цивільно-правової відповідальності, оскільки ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив, що сам особисто писав розписку, а як зазначено вище розписка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Доказів про те, що на ОСОБА_2 під час складання розписки чинився тиск, або після складання розписки він звертався до правоохоронних органів з приводу написання розписки з зазначенням іншої суми під тиском, в порушення ст. 60 ЦПК України до суду надано не було.

На підставі викладеного враховуючи, що наявність обставин, які можуть привести до скасування заочного рішення, повинна бути у їх сукупності, а при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає, суд, як зазначено вище залишає дану заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 210, 231, 232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення- залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя : Н.В.Цендра