Справа № 464/5131/16-ц
пр.№ 2/464/1501/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27.09.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Комунальна 8-а міська клінічна лікарня м. Львова про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

Керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 до місцевого бюджету м. Львова понесені Комунальною 8-ою міською клінічною лікарнею м. Львова витрати в розмірі 1 787, 28 грн. на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3, судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 19.02.2015 року, кримінальне провадження відносно ОСОБА_2, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито у звязку із відмовою від обвинувачення потерпілого ОСОБА_3, якому злочином заподіяно тілесне ушкодження середньої тяжкості. Відповідно до довідки №749 від 19.05.2016 року Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова, ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у даному закладі охорони здоровя з 01.01.2015 р. по 12.01.2015 р., витрати на його лікування склали 1 787,28 грн. та станом на день предявлення позову не відшкодовані. Оскільки вина ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення встановлена в судовому порядку та визнана повністю останнім, на підставі ст.1206 ЦК України такий повинен відшкодувати вказані витрати на рахунок місцевого бюджету м. Львова на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Прокурор в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про можливість розгляду вказаної цивільної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від представника позивача ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином викликався в судове засідання. Тому, згідно із ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу, за відсутності заперечень з боку сторони позивача, заочно у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 23.02.2015р. у справі №464/1124/15-к кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Як вбачається зі змісту вищевказаного судового рішення, обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, при розгляді кримінального провадження судом було встановлено, що ОСОБА_2 01 січня 2015 року о 04.00 год. разом з дружиною приїхав на автомобілі до свого будинку № 151, що на вул.І.Франка в м.Львові, де побачив потерпілого ОСОБА_3, якого запідозрив у скоєнні протиправних дій. Після того, як обвинувачений залишився з потерпілим на одинці, між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 схопив потерпілого за капюшон куртки та потягнув його в підїзд свого будинку, де умисно наніс потерпілому пятнадцять ударів кулаками обох рук по голові та тулубу. Після цього, обвинувачений затягнув потерпілого в підвальне приміщення, де взяв коротку штикову лопату та ребром цієї лопати умисно наніс потерпілому два удари в область правої ноги, плоскою частиною лопати девять ударів по тулубу та, коли потерпілий прикривав тіло руками один удар в третій палець лівої руки. Своїми протиправними діями ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_3 наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкову травму у вигляді синців на обличчі та струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя; чотири рани на правій гомілці, що відносяться до легкого тілесного ушкодження; рану третього пальця лівої кисті з пошкодженням сухожилка глибокого згинача, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу функції лівої руки (а.с.5-6).

Судом встановлено, що того ж дня, 01.01.2015 р., ОСОБА_3 був доставлений в хірургічне відділення Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м. Львова та як вбачається з довідки №749 від 19.05.2016 р. даного закладу охорони здоровя, ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 01.01.2015 року по 12.01.2015 року, загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілого становить 1 787, 28 грн., кошти не відшкодовані (а.с. 7).

Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995р. №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993р. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні.

Як передбачено п.1 вказаного Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов підставним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач дійсно вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_3 перебував на лікуванні у Комунальній 8-ій міській клінічній лікарні м. Львова, закладом охорони здоровя були понесені витрати, а тому такі підлягають стягненню з останнього на користь місцевого бюджету м.Львова.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача слід стягнути в дохід держави 1 378 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 224226 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 до місцевого бюджету м. Львова понесені Комунальною 8-ою міською клінічною лікарнею м. Львова витрати в розмірі 1 787 (однієї тисячі сімсот вісімдесят сім) грн. 28 коп. на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.Ю. Теслюк