Справа № 739/333/16-ц
Провадження № 2/739/101/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" березня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

прокурора - Коломієць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - ОСОБА_3 та Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач) про позбавлення його батьківських прав відносно їхньої спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що їхня спільна донька проживає разом з нею, а відповідач, який проживає окремо протягом останніх 17 років, з донькою не зустрічається, аліменти на її утримання сплачує нерегулярно, свої батьківські обов'яки щодо виховання та утримання доньки не виконує, хоча жодних перешкод для цього у нього немає. Навпаки, вона пропонувала відповідачу спілкуватися з донькою, купувати їй речі, відвідувати батьківські збори в школі, однак робити це відповідач не бажає, розвитком доньки та станом її здоров'я не цікавиться. У зв'язку з викладеним просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їхньої спільної неповнолітньої доньки.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, при цьому пояснила, що відповідач залишив їх з донькою коли останній були лише 6 місяців. У подальшому їхній шлюб було розірвано і з відповідача стягнуто аліменти на утримання спільної доньки. Після розлучення відповідач виїхав за межі Чернігівської області та створив нову сім'ю. З того часу він жодного разу до доньки не приїздив і нею не цікавився, аліменти на утримання доньки сплачував нерегулярно, у зв'язку з чим виникла заборгованості зі сплати аліментів. Жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з донькою не створювалося. Також у відповідача не було обставин, які б унеможливлювали його спілкування з донькою і піклування про неї. Лише брат відповідача, тобто дядько доньки, спілкувався з нею та цікавився її життям. Проти розгляду справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення не заперечувала.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Третя особа - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що свого батька, тобто відповідача, вона ніколи не бачила, оскільки жодного разу з ним не зустрічалася. Її вихованням займається матір. Вона телефонувала відповідачу для того, щоб поспілкуватися і зустрітися, а також отримати дозвіл на її виїзд за кордон, але він відмовився від зустрічі при цьому заявив, що надасть згоду на виїзд за межі України лише у разі відмови від стягнення з нього аліментів. Ввесь час батька їй замінював її хрещений. Проти розгляду справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення не заперечувала.

Представник третьої особи - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, як органу опіки та піклування, висловився за доцільність задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3, оскільки це відповідатиме інтересам даної дитини. При підготовці відповідного висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідач повідомлявся про розгляд цього питання і його було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але відповідач відмовився. Проти розгляду справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення не заперечував.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 не заперечувала. Також не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідач з постановленням заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подав. За таких обставин, враховуючи позицію осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, з постановленням заочного рішення

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, пояснення третьої особи та представника третьої особи, а також думку прокурора, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11 листопада 1998 року (а.с. 30).

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2000 року шлюб позивачки та відповідача було розірвано, неповнолітню ОСОБА_3 залишено проживати з позивачкою (а.с. 10-11).

З пояснень позивачки та неповнолітньої ОСОБА_3 вбачається, що після розірвання шлюбу відповідач виїхав за межі Чернігівської області та створив нову сім'ю, при цьому зі своєю донькою ОСОБА_3 не зустрічається, батьківських обов'язків щодо її виховання не виконує, хоча жодних перешкод для цього у нього немає.

З характеристик виконавчого комітету Вороб'ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року та характеристики Вороб'ївського НВК від 19 жовтня 2015 року вбачається, що відповідач участі у вихованні своєї доньки ОСОБА_3 не приймає, жодного разу не відвідав батьківські збори, не цікавився справами своєї доньки, не допомагав оплачувати харчування дитини в школі, водночас вихованням ОСОБА_3 займається її матір, тобто позивачка (а.с. 13, 14).

З довідки Новгород-Сіверської ЦРЛ від 06 листопада 2015 року вбачається, що під час лікування ОСОБА_3 її батько, тобто відповідач, жодного разу свою доньку не відвідував, участі в придбанні ліків не брав, натомість догляд за дитиною та придбання ліків здійснювала її матір, тобто позивачка (а.с. 16).

Органом опіки та піклування 17 листопада 2015 року було обстежено умови проживання позивачки та її доньки в будинку по АДРЕСА_1 в ході якого встановлено, що позивачкою створені необхідні умови для проживання її доньки, при цьому відповідач участі в житті та вихованні своєї доньки не приймає та не відвідує її з 1999 року (а.с. 31).

За результатами розгляд звернення позивачки органом опіки та піклування 16 грудня 2015 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3 (а.с. 20).

Відповідно до частин першої, другої, третьої та п'ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як з'ясовано у судовому засіданні відповідач, будучи повнолітньою особою, ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3, оскільки не піклується про її фізичний та духовний розвиток, її навчання, не займається підготовкою своєї доньки до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню донькою загальновизнаних норм моралі; не створює умов для отримання нею освіти.

Все викладене вище свідчить про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, оскільки це відповідає інтересам даної дитини, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, на підставі статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини», статтями 164-167 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - ОСОБА_3 та Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 18 березня 2016 року.