Справа № 175/4377/15-ц
Провадження № 2/175/1763/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03 липня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №б/н згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 24247 грн. 28 коп., а також судові витрати по справі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, відповідно до заяви наданої суду позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

В матеріалах справи містяться заперечення відповідача щодо позовних вимог, в яких ОСОБА_1 зазначає, що суму кредитних коштів які зазначає позивач у своєму позові, вона не отримувала. Будь-яких документів щодо отримання кредиту не підписувала, її карткою злочинним шляхом заволоділа інша особа, відповідачем була подана заява до правоохоронних органів щодо відкриття кримінального провадження, за ч.2 ст. 190 КК України. Тому з позовом відповідач незгодна, та просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.28).

Позивачем в свою чергу на заперечення відповідача, до суду надано пояснення, в яких він зазначає, що клієнт, а саме відповідач не подала до банку заяву про блокування або встановлення в стоп-лист платіжної системи карти, що спростовують заявлені заперечення відповідача. Також відповідач активно користувалися банківськими послугами, що підтверджується фото додатками відповідача у відділеннях банку з банківськими картками та додавши виписку по рахунку (а.с. 55-64). Згідно додаткових пояснень представника позивача (а.с.71-73) відповідач повідомила суд про те, що нею було подано заяву до поліції стосовного шахрайських дій з її карткою, без її відому. Але суду не було надано ніякої інформації, чи було відкрито кримінально провадження за зверненням відповідача та на якій стадії воно знаходиться. Банком було проведено службове розслідування, відповідно до висновку Служби Безпеки Банку (а.с. 87-91) виходячи з умов і правил надання банківських послуг, підстав для припинення банком претензійно-позовної роботи за кредитним договором, щодо ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1, був укладений договір №б/н згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості.

В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконали, у звязку з чим станом на 30 вересня 2015 року мається заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 24247 грн. 28 коп.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, заперечення відповідача та додаткові пояснення представника банку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо відмови у задоволенні позову, та про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 липня 2007 року в сумі 24247 грн. 28 коп., яка складається з: 12505 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом, 9511 грн. 23 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 600 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1130 грн. 82 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України Про судовий збір підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, у розмірі по 1218 грн. 00 коп. з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 57, 88, 179, 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії АМ № 076002, виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 01.12.2000 року) на користь ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК» (р/р: № 3111, ЄДРПОУ: 14360570)заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 липня 2007 року у розмірі 24247 грн. 28 коп., яка складається з: 12505 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом, 9511 грн. 23 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 600 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1130 грн. 82 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії АМ № 076002, виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 01.12.2000 року) на користь ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК» (р/р: № 3111, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.М. Шабанов