н/п 6/490/340/2016 Справа № 490/6761/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

13 вересня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі - Гудковій Є.С.,

за участю державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_1, стягувача ОСОБА_2, представників боржників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за поданням державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ про зміну способу і порядку виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2010 року у справі №ц2-157/10 про зобовязання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за свій рахунок знести самочинно побудований обєкт нерухомого майна-пункт технічного обслуговування автомобілів по пров. Зустрічному,5-а в м.Миколаєві та звільнити самовільно зайняту під ним земельну ділянку площею 35 кв.м, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року Державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням з подальшим уточненням, в якому просить встановити спосіб і порядок виконання рішення Центрального районного суду м.Миколаєва по справі № ц2-157/2010, ухваливши усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні належним їй житловим будинком з відповідними господарськими та побутовими спорудами та будівлями по пров.Зустрічному, 5 в м.Миколаєві шляхом зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за свій рахунок знести житловий будинок № 33А по вул.Одеське шосе в м.Миколаєві.

Державний виконавець Заводського ВДВС ММУЮ у судовому засіданні вимоги подання підтримала, просила про його задоволення, посилаючись на неможливість виконання рішення суду в інший спосіб.

Представник боржника ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги не визнав та просив суд залишити подання без задоволення, оскільки ОСОБА_3І, виконав рішення суду в повному обсязі, а новостворений обєкт належить виключно ОСОБА_4

Представник боржника ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги не визнав та просив суд залишити подання без задоволення, оскільки фактично автомайстерні вже не існує, збудовано новий об'єкт житловий будинок, який введено в експлуатацію в установленому законом порядку , цей будинок ніяким чином не порушує прав стягувача, до того ж на теперішній час власником будинку є іна особа, яка не є учасником виконавчого провадження і не була стороною по справі.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала вимоги подання та звернула увагу суду на те, що цей житловий будинок фактично є реконструйованою автомайстернею, отже підлягає знесенню в межах примусового виконавчого провадження саме ОСОБА_4, яка його незаконно збудувала.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши подання й додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про відмову з таких підстав.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2010 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2010 року, ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні належним їй житловим будинком з відповідними господарськими та побутовими спорудами та будівлями по пров.Зустрічному, 5. Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за свій рахунок знести самочинно побудований об'єкт нерухомого майна - нежитлові одно- та двоповерхові споруди, пристосовані під автомайстерню - пункт технічного обслуговування автомобілів по пров.Зустрічному, 5 а та звільнити самовільно зайняту під ним земельну ділянку площею 35 кв.м.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 березня 2016 року, чатково зміненою ухвалою апеляційного суду миколаївської області від 18.05.2016 року , скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано постанову головного державного виконавця Заводського ВДВС ОСОБА_1 від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження №20928344. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо складання акту від 25 грудня 2015 року про встановлення факту знесення об'єкту нерухомого майна, зазначеного у рішенні Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2010 року, та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №№20928344 та 20929578.

З тексту наведених судових рішень вбачається, що наявними у справі доказами доведено, що рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2010 року станом на день винесення державним виконавцем акту від 25.12.2015 р. та постанов про закінчення виконавчих проваджень від 29.12.2015 р. повністю не виконано.

Відповідно до п.8 ч.1, ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Пункт 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, передбачає, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення серед іншого постанов та складання актів. Акт - це документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Між тим, рішення повністю виконано не було, що підтверджується актами Заводського ВДВС, листуванням, зверненнями Заводського ВДВС до суду, висновком судової будівельно-технічної експертизи №125-042 від 21.05.2014 р., постановами про притягнення до адміністративної відповідальності від 29.10.2014 р. та від 11.11.2015 р., фотографіями за 2016 рік, актом від 25.03.2016 р. за участю посадових осіб Миколаївської міської ради .

Демонтаж було розпочато, однак знесено з залишенням будівельних матеріалів та сміття на земельній ділянці тільки частину об'єкту нерухомого майна, зазначеного у рішенні суду, а саме прибудову літ.«К1-2» загальною площею 281,5 м2. Автомайстерня літ.«К-1» загальною площею 172,2 м2 знесена не була, відбулася її реконструкція: було демонтовано дах, а зверху добудовано другий поверх.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 17 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 21 травня 2015 року, належна боржникам земельна ділянка за адресою пров.Зустрічний, 5а площею 448 кв.м була поділена. Кожен з співвласників отримав у власність 224 кв.м.: ОСОБА_4 з окремим виїздом з боку вул.Одеське шосе, ОСОБА_3 - з окремим виїздом з боку пров.Зустрічного.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 грудня 2014 року №1272 земельній ділянці ОСОБА_4 було надано адресу вул.Одеське шосе, 33а .

20 квітня 2015 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку, яка їй була виділена рішенням суду від 17.09.2014 р.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27 листопада 2015 року №1076 вищевказане рішення виконкому в частині надання нової адреси земельній ділянці ОСОБА_4 було скасовано, отже на даний час земельні ділянки боржників мають єдину адресу пров.Зустрічний 5а.

Разом з тим, постановами державного виконавця від 01.06.2016 року виконавчі провадження були відновлені.

Як вбачається з Акту державного виконавця від 29.06.2016 року, будь-які нежитлові приміщення за адресою м.Миколаїв, пров.Зустрічний ,5А відсутні, проте знаходиться будівля , яка згідно технічного паспорту , виготовленого станом на 25.02.2016 року є житловим будинком № 33А по вул.Одеське шосе в м.Миколаєві , право власності на який та на земельну ділянку за вказаною адресою зареєстровано за ОСОБА_5.

ОСОБА_4 на імя головного державного виконавця Буділовської О.О. надала письмові пояснення, що самовільно збудований нежитловий обєкт був знесений і на його місці збудовано житловий будинок , отже рішення суду про знесення є виконаним.

В обґрунтування подання, виконавець посилається на те, що відповідно до технічного паспорту ОСОБА_4П, в 2016 році за вказаною адресою зведено житловий будинок літер А-2, загальною площею 247,7 кв.м., житловою 84,6 кв.м.

Право власності на підставі договору дарування від 11.03.2016 року, за реєстровим номером № 121 ( дарувальник - ОСОБА_4П.) зареєстровано на час розгляду подання за ОСОБА_5, який ухвалою суду від 25.07.2016 року залучено до участі у справі.

При цьому, судом апеляційної інстанціїї у вищевказаній справі було встановлено, що посилання ОСОБА_4 на те, що вона добровільно знесла будівлі, вказані у вищезазначеному рішенні, а потім звела іншу будівлю, а саме житловий будинок літ.«А-2» загальною площею 247,7 м2 є безпідставними, оскільки це спростовується актами державного виконавця про здійснення реконструкції, а не знесення будівлі автомайстерні.

Стягувач посилається на те, що ухвалене на її користь рішення суду не виконується протягом тривалого часу, що порушує принцип обов'язковості його виконання та вимоги статті 55 Конституції України щодо захисту судом порушених прав і свобод. Спосіб, на який просить змінити виконання рішення суду державний виконавець , відповідає способу захисту порушеного права, який був предметом розгляду у цивільній справі, оскільки незаконно збудований ОСОБА_4 житловий будинок фактично розташований на місці автомайстерні, більш того на першому поверсі цього будинку розташоване декілька гаражних боксів, отже ця споруда має бути знесена в примусовому порядку.

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана вжити всіх необхідних заходів для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в статті 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду щодо зобов'язання боржників знести нежитлові споруди автомайстерні на зобов'язання знести житловий будинок іншої конфігурації, який належить на праві власності особі, яке не є стороною виконавчого провадження та не була стороною по справі за наявності не скасованого правовстановлювального документу на новостворений обєкт - фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

Встановлення невідповідності площі та призначення реконструйованої споруди тій нежитловій будівлі, про знесення якої ухвалено рішення суду, виходить за межі доказування саме при розгляді даного подання. Тим більше, що пояснення ОСОБА_4 та додані нею документи державному виконавцеві, які стали підставою для звернення останньої з даним поданням до суду, що будівлі, вказані у вищезазначеному рішенні, знесені в добровільному порядку , а на їх місці зведений житловий будинок літ.«А-2» , загальною площею 247,7 м2 - спростовуються актами самого державного виконавця про здійснення реконструкції, а не знесення будівлі автомайстерні.

Ураховуючи наведене, спосіб виконання рішення суду, про заміну на який заявлено подання, не відповідає способу захисту порушеного права, який був предметом розгляду у цивільній справі, а фактично змінює рішення суду по суті , що є підставою для відмови у задоволенні зподання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 36,40 Закону України Про виконавче провадження та ст. 373 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ про зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_6