Справа № 456/2678/15 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/3905/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Шеремети Н.О., з участю секретаря судового засідання: Юзефович Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області, Колективного підприємства «Вікторія», треті особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода-2012», Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк+», Колективне підприємство «Світлина», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області, Колективного підприємства «Вікторія», треті особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода-2012», Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк+», Колективне підприємство «Світлина», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про визнання права власності

Рішення суду оскаржив представник позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає про те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Позивачі як колишні засновники КП «Вікторія» вийшли зі складу учасників з майном, яке пропорційне розміру паю, збори засновників прийняли рішення передати кожному з позивачів частку пропорційну розміру паю - у вигляді нежитлових приміщень громадського будинку побуткомбінату по вул. І.Франка у м. Моршин Львівської обл. відповідної площі кожному. Позивачі після виходу зі складу учасників юридичної особи звертались в реєстраційну службу з питанням реєстрації прав на майно та таким відмовлено, оскільки проведено перепланування приміщень, відтак в інший спосіб, окрім звернення до суду, такі не можуть захистити свої порушені права. Після розгляду судами справи про визнання права власності на зазначене вище майно судом апеляційної інстанції зроблено висновок про те, що позивачі не звертались до органу місцевого самоврядування з питанням прийняття переобладнаного об»єкту в експлуатацію та органи самоврядування не залучені як і інші співвласники нерухомого майна до участі у розгляді справи, а тому у даній справі як орган місцевого самоврядування, так і інші співвласники зазначені у позові. Не відповідає дійсним обставинам справи висновок суду про те, що нерухоме майно, яким користуються позивачі, є самочинним, а КП «Вікторія» не набула встановленим законом порядком права власності на нього. Майно, передане зборами позивачам, не є новоствореним та самочинно збудованим. Технічним висновком про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж підтверджено відповідність приміщень будівельним нормам , суд безпідставно не взяв до уваги даний висновок. Права ТзОВ «Парк +» не порушуються, оскільки цьому товариству належить другий та третій поверхи ізольованих приміщень нежитлового будинку з окремими входами.

Заслухавши позивачів - апелянтів, їх представника ОСОБА_21, які апеляційну скаргу підтримали, представника третьої особи - ТзОВ «Парк+» ОСОБА_22, який таку заперечив, у відсутності інших учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи, однак до суду не з»явились, колегія приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, КП «Вікторія» зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказаному підприємству, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 січня 2008 року на праві спільної часткової власності належить 19/100 часток у цілій нежитловій будівлі, (будинок побуту), за адресою: Львівська обл., м. Моршин, вул. І. Франка,43, що становить 330,7 кв.м (а.с.46).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.11.2014 року (справа №456/1702/13) встановлено, що КП «Вікторія» здійснило самочинну реконструкцію нежитлових приміщень, у тому числі частини загального коридору та сходової клітки на першому поверсі будинку, а в подальшому, за рішенням зборів засновників від 29 січня 2013 року передало ці приміщення їх засновникам, пропорційно розміру їх паю. Зазначене рішення прийняте за наслідками розгляду справи за позовом цих же позивачів до КП «Вікторія» про визнання права власності. Дана справа стосується цього ж предмету позову (одні і ті ж приміщення), однак змінився склад учасників справи.

Встановлено, що ні КП «Вікторія», ні позивачі не зверталися до органу місцевого самоврядування про прийняття переобладнаного об'єкту в експлуатацію і рішення компетентного органу з цього приводу не приймалося.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив про те, що позивачі не довели правову та фактичну підставу своїх вимог, оскільки порушене позивачами в суді питання не належить до компетенції відповідачів, зокрема виконавчого комітету Моршинської міської ради та КП «Вікторія». Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно, позивачі не надали суду доказів щодо правомірності здійснення КП «Вікторія» будівництва, яке, як встановлено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.11.2014 року (справа №456/1702/13), здійснено КП «Вікторія» самочинно та полягало в реконструкції нежитлових приміщень, у тому числі частини загального коридору та сходової клітки на першому поверсі будинку, а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про визнання права власності на нерухоме майно.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Підстави набуття права власності встановлені ст. 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частково власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

За загальними правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб встановлено, що державній реєстрації підлягають тільки ті об'єкти, які закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, незалежно від форми власності та при наявності матеріалів інвентаризації.

У матеріалах справи відсутні докази погодження проведення реконструкції спірних нежитлових приміщень, у тому числі частини загального коридору та сходової клітки на першому поверсі будинку, якою користуються інші співвласники.

Як видно з матеріалів справи, КП «Вікторія» згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 січня 2008 року на праві спільної часткової власності належить 19/100 часток у цілій нежитловій будівлі, (будинок побуту), за адресою: Львівська обл., м. Моршин, вул. І. Франка,43, що становить 330,7 кв.м (а.с.46).

Виділ часток на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив, що приміщення, якими користуються позивачі, після проведеної реконструкції не були у належний спосіб узаконені.

Окрім того, як видно з матеріалів справи, при виході із складу учасників КП «Вікторія» позивачам передане майно пропорційно розміру паю у виді окремих приміщень, проте виділ чи перерозподіл у зв»язку з цим виходом часток 19/100 належних на праві спільної часткової власності КП «Вікторія» за позивачами не проводилось як до проведеної реконструкції належних таким переданих приміщень, так і після такої.

У матеріалах справи відсутні докази прийняття до експлуатації спірних об'єктів нерухомості та державної реєстрації прав на нього. Посилання позивачів на наявність Декларацій про готовність об'єктів до експлуатації від 21.03.2014р., 11.10.2013р., 26.03.2014р., 26.03.2014 року не свідчить про прийняття даних об'єктів до експлуатації у встановленому законом порядку компетентним органом. Вказані Декларації, як встановлено, останні отримали після вступу в законну силу рішення суду першої інстанції від 14 червня 2014 року у справі №456/1702/13, за яким за ними було визнано право власності на самочинно переобладнані нежитлові приміщення, про що зазначено в п.10 декларацій (а.с. 20-31). Також наказом Департаменту від 14.08.2015р. № 38-Д, на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 07.11.2014р. скасовано реєстрацію декларацій про готовність обєкта до експлуатації: від 11.10.2013р. № ЛВ 7, 21.03.2014р. № ЛВ 20, 26.03.2014р. № ЛВ 49, 26.03.2014р. № ЛВ 31, 26.03.2014р. № ЛВ 50.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.11.2014 року встановлено, що самовільне будівництво (переобладнання), що є предметом спору в даній справі, порушує право власності ТОВ «Парк+» , а відтак встановлені факти не підлягають доказуванню у даній справі.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі, дав їм належну оцінку та з урахуванням встановлених обставин дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачів.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави скасування такого відсутні.

Керуючись ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в двадцятиденний строк з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_23