Справа № 456/1545/16-ц
Провадження № 2/456/1223/2016
РІШЕННЯ

іменем України

20 вересня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1, звернулась в суд з позовною заявою та просить стягувати з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її користь, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно у розмірі 1/3(однієї третьої) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1. покликається на те, що 09 липня 2001 року вона разом з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували в виконавчому комітеті Колінковецької сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області, запис №11. Від даного шлюбу в них народилась двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, які на сьогоднішній день проживають із нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач добровільно не надає жодної допомоги на утримання дітей. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, так як знаходяться у працездатному віці, та не має інших аліментних зобовязань.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_4С в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та зазначив що готовий виплачувати аліменти.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, серії І-СГ №500572 виданого повторно Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально управління юстиції у Львівській області 18 травня 2016 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 серії І-СГ №5005721 виданого повторно Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально управління юстиції у Львівській області 18 травня 2016 року відповідач, ОСОБА_2 є батьком дітей.

Відповідно до довідки №1732 від 19 серпня 2016 року виконавчим комітетом Колінковецької сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області, доньки проживають разом з позивачкою.

Відповідно до довідки №59 від 24 серпня 2016 року виданої Колінковецьким загальноосвітнім навчальним закладом І-ІІІ ступенів Колінковецької сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області ОСОБА_3 дійсно навчається в 8-А класі даного навчального закладу.

Відповідно до довідки №60 від 24 серпня 2016 року виданої Колінковецьким загальноосвітнім навчальним закладом І-ІІІ ступенів Колінковецької сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області ОСОБА_4 дійсно навчається в 7-А класі даного навчального закладу.

Відповідач добровільно не надає жодної допомоги на утримання доньки.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п. 23 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити, та стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно.

В судовому засіданні встановлено, що до серпня 2016 року діти проживали з батьком, у звязку з перебуванням позивачки на заробітках за кордоном, тому суд приходить до висновку, що стягнення аліментів необхідно розпочинати з моменту документального підтвердження проживання дітей з позивачкою та перебуванні їх на її утриманні, тобто з 19 серпня 2016 року і до досягнення ними повноліття..

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 84, 180, 182, 183Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.08.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 551,20 (пятсот пятдесят одну гривню 20 копійок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий-суддя ОСОБА_6