Номер провадження: 22-ц/785/2283/16
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков С. М.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Колмакова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - ОСОБА_4, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014р. ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом та після його уточнення просила визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1, що був укладений між нею та ОСОБА_5, припинити право власності на цей будинок за ОСОБА_5 та визнати право власності на цей будинок за нею.

Зазначала, що 28.08.2006р. між нею та ОСОБА_5 була досягнута домовленість щодо продажу їй старого, незакінченого будівництвом нового житлового будинку за вищевказаною адресою за 2 000 доларів США. Того ж дня вона дала ОСОБА_5 завдаток у розмірі 500 доларів США, та через рік сплатила ще 1000 доларів США. За рахунок ще 500 доларів США вона зайнялась оформленням документів на будинок та отримала від ОСОБА_5 відповідну довіреність на оформлення необхідних документів та відчуження житлового будинку. В березні 2007р. будівництво будинку було ними завершено та будинок було здано в експлуатацію. Однак, укладення договору відчуження не сталося, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Всі документи на оформлення права власності були передані дочці померлої - ОСОБА_4, яка зобов'язалася укласти з нею договір купівлі-продажу будинку за 1000 доларів США, про що написала відповідну розписку.

Проте власником житлового будинку став ОСОБА_3, який повинен був отримати державний акт на земельну ділянку, без якого неможливо було оформити договір купівлі-продажу. На даний час ОСОБА_3 відмовляється укласти з нею договір купівлі-продажу житлового будинку, а тому вона була змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав заперечення на позов та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки отримана від ОСОБА_5 розписка не є підтвердженням укладення договору купівлі-продажу, який має укладатися в письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації та позивачем не надано доказів того, що

вона дійсно сплатила за спірний будинок 2 000 доларів США. Окрім того, вважав, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки всі документи на будинок були передані позивачем ОСОБА_4 в 2008р., протягом більше ніж 6 років позивачем не було заявлено позову про визнання права власності на спірний будинок, в зв'язку з чим просить в задоволенні позову відмовити та розглянути справу за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу відхилити.

Учасники цивільного процесу в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності нез'явившихся осіб на підставі ст. 305 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 28.08.2006р. ОСОБА_5 була складена розписка, відповідно до якої вона взяла завдаток в сумі 500 доларів США за продаж будинку, який вона продає за 2000 доларів США ОСОБА_2, при цьому в розписці не зазначено, про продаж якого саме будинку йдеться.

30.11.2006р. ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2 була видана довіреність, якою вона уповноважила останню бути її представником щодо оформлення права власності на ім'я ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1 та підготовки всіх необхідних документів для укладення договору відчуження цього будинку.

01.03.2007р. житловий будинок ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 було прийнято в експлуатацію та 23.03.2007р. на ім'я ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла та свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 отримав її син ОСОБА_3 21.08.2008р.

18.07.2008р. ОСОБА_4 було надано розписку, відповідно до якої вона отримала документи щодо права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та зобов'язалася укласти договір купівлі-продажу цього будинку з ОСОБА_2 за 1000 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції керувався тим, що при зверненні до суду з вищезазначеними вимогами позивач посилався на ч. 2 ст. 220 ЦК України, якою передбачено, що суд може визнати договір дійсним та в цьому разі його наступне нотаріальне посвідчення не вимагається, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, однак в судовому засіданні не було надано жодного доказу на підтвердження того, що між сторонами було укладено договір щодо купівлі-продажу спірного будинку, розписка від 28.08.2006р. не є підтвердженням цього, оскільки відповідно до неї позивачкою було сплачено лише завдаток в розмірі 500 доларів США за продаж будинку, до того ж в розписці не зазначено, якого саме будинку, наявність довіреності на підготовку документів не свідчить про наявність домовленості між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 щодо купівлі-продажу будинку, окрім того, ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі, а тому посилання на ч. 2 ст. 220 ЦК України в даному випадку є безпідставними, до того ж позивач дізналася про смерть ОСОБА_5 ще в 2008р. та протягом шести років не зверталася до ОСОБА_3 з позовними вимогами щодо визнання права власності на спірний будинок, а тому жодних підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає та вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю, оскільки він відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За змістом ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 657 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін. Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України №6-162цс 12 від 30.01.2013р., що відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися всіма судами України.

За положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонених законом, зокрема із правочинів.

Матеріалами справи не встановлено, що позивачка набула право власності на спірне майно за дійсним правочином, тому суд законно і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за його безпідставністю.

Отже, рішення у справі, яке переглядається є законним та обгрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

За наявності таких обставин рішення суду на підставі ст. 308 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік