Справа № 360/2270/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ? ОСОБА_1

за участю секретарів - Андрієнко М.О., Буларги Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 січня 2011 року, приблизно о 19 годині на автодорозі Київ-Ковель, водій ОСОБА_3 не впоравшись з керуванням транспортного засобу «Чері тігго» д.н. НОМЕР_1 здійснив на нього наїзд, в результаті чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження та став інвалідом 2 групи. Оскільки на лікування, посилене харчування він витратив значні кошти, то вважає, що відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки повинен відшкодувати йому шкоду. Тому з урахуванням уточненої позовної заяви просив стягнути з відповідача 79365 грн. втраченого доходу, 7270,67 грн. витрат на посилене харчування, 48389,41 грн. грошових коштів на придбання ліків, 200 000 грн. моральної шкоди, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень тривалий час лікувався, пережив велику кількість оперативних втручань, не може працювати та вести звичайний спосіб життя та, 10000 грн. понесених витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позов підтримали, викладене підтвердили.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечували, вважали, що позивач в міру своїх матеріальних можливостей надавав кошти на лікування потерпілого, тому відшкодував матеріальну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, питання відшкодування моральної шкоди та втраченого заробітку поставлені безпідставно оскільки ОСОБА_2 постраждав через власну грубу необережність (перебування в нетверезому стані, нехтування правилами дорожнього руху).

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 07 січня 2011 року о 19.00 годині на автодорозі Київ-Ковель, в районі населеного пункту с.Микуличі, Бородянського району сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2 під керування ОСОБА_8, який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, внаслідок чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується копією постанови Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області від 01 грудня 2015 року (а.с.171-173), копією висновку автотехнічної експертизи (а.с.166-170).

04 липня 2011 року ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності пожиттєво, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК (а.с.9)

З дня дорожньо-транспортної пригоди по 21 вересня 2015 року позивачем витрачено на лікування 48616,78 грн., на продукти харчування 11733 грн. (а.с.20-142).

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідність посиленого харчування, санаторно-куротного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином станом на 09 вересня 2016 року позивачу заподіяна шкода у вигляді витрат на лікування в сумі 48616,78 грн., у вигляді втрати доходу в сумі 79365 грн. та моральна шкода у розмірі 56000 грн.

При цьому суд не приймає до уваги квитанції на суму 11733 грн., що були витрачені на продукти харчування (в тому числі на спиртні напої та цигарки) як витрати пов'язані з посиленим харчуванням, оскільки суду не надано доказів, що позивач потребував такого посиленого харчування.

Відповідно до розписок відповідачем на відшкодування витрат на лікування потерпілого сплачено 17372 грн. тому відшкодуванню підлягає 31244 грн. 78 коп. понесених витрат на лікування (а.с.175-181).

Частина 2 ст. 1193 ЦК України передбачає, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки шкода позивачу заподіяна внаслідок грубої необережності самого потерпілого (який в темну пору доби переходив проїжджу частину в місці не передбаченому для переходу дороги, будучи в стані алкогольного сп'яніння, не пересвідчився в безпеці, переходив дорогу за наявності транспортних засобів, що рухалися в обох напрямках руху, що підтверджується показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7В.) суд вважає за необхідне зменшити розмір суми втраченого доходу та моральної шкоди до 20000 гривень.

Відповідно до ч.3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Враховуючи викладене, відшкодуванню підлягає 20 тис. грн. як сума втраченого доходу та моральної шкоди та додаткові витрати в сумі 31244 грн. 78 коп., як витрати на лікування.

Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Враховуючи, що відповідач являється пенсіонером, має хвору дружину-пенсіонерку та не має майна, що належить йому на праві власності, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування до 32000 грн.

Крім цього позивач просив стягнути з відповідача 10000 грн. за надання правової допомоги. Однак суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково, стягнувши в відповідача на користь позивача 1740 грн., що розраховується відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, виходячи з 40% мінімальної заробітної плати за 3 години, що представник позивача приймав участь в судовому засіданні.

Керуючись ст. 10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, шкоди завданої каліцтвом 32000 (тридцять дві тисячі) гривень та на відшкодування понесених судових витрат 1740 (одну тисячу сімсот сорок) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід бюджету судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційні скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддяОСОБА_1