УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 вересня 2016 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Мороз В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та про зобовязання зняти з реєстрації, -

встановила:

20 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, Управління міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та про зобовязання зняти з реєстрації.

Вивченням даної позовної заяви, встановлено, що її подано з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом, а саме: будинком № 100 по вул. Профспілковій, в м. Хмельницькому.

Проте, із позовної заяви не зрозуміло чи є відповідачі членами сімї позивача ОСОБА_1 і ким вони приходяться позивачу.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року №2, вказав, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним.

При цьому, передбачені ст.71 ЖК України та ст.405 ЦК України підстави для визнання особи втратившою право користування житлом є різними.

Так, відповідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, а відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказав, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст.405 ЦК України).

Окрім того, згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зокрема, позивач ОСОБА_1 є власником будинку № 100 по вул. Профспілковій у м. Хмельницькому, та на підтвердження даного факту подала копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2014 року, однак до позовної заяви не додано підтверджуючих відомостей, а саме: правовстановлюючого документу на підставі чого було набуто право власності на вказаний будинок.

Позивач клопотання про витребування доказів не подавала, не зазначила, в чому полягають складнощі з отриманням доказів.

Отже, згідно ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119,120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, вказану заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК, України, суддя -

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та про зобовязання зняти з реєстрації, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: