печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Литвинової І.В.,

при секретарі - Бажан О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 106 607, 06 грн.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просив їх задовольнити з урахуванням уточнень.

Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання належним чином повідомлявся, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач з 11.03.2007 працював у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на посаді начальника управління правового забезпечення. 17.07.2015 позивач звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати відноситься: основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плат, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно рішення Печерського районного суду м.Києва від 16.11.2016 по справі № 757/38258/15-ц, позов ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за період з 18.07.2015 по 05.11.2015 в розмірі 77626,50грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

25.04.2016 року Печерським районним судом м. Києва було задоволено рішення по справі № 757/1607/16-ц про стягнення на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 124 202 грн. 40 коп. (а.с. 7-11).

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 8 лютого 1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Оскільки відповідач на час судового розгляду не розрахувався з позивачем, керуючись вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України відповідач повинен станом на 20 вересня 2016 р. відшкодувати на користь позивача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 106 607, 06 грн.

З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Задовольняючи таким чином позовні вимоги, згідно з ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід Держави суму судового збору 1066, 07 грн., оскільки згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (ідентифікаційний код 16467237) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 106607 грн. 06 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (ідентифікаційний код 16467237) в дохід держави судовий збір в розмірі 1066 грн. 07 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Литвинова