22.09.2016 227/2250/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі судді
Головуючого судді - Хоменко Д.Є.
секретаря - Малашко С.В.
представника позивача - Бажинової О.М.,
відповідача - не з'явився,
третьої особи - ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною, -
Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради (далі - позивач) в звернувся в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.(далі - відповідач). Позовна заява мотивована не виконанням відповідачем батьківських обов'язків, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), а саме, ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Представник позивача - Бажинова О.М(діє на підставі довіреності від 08.06.2016 №63) просила суд позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2
В судовому засіданні представник позивача, свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Третя особа - ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач до суду не з'явилась, була повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду. Будь-яких заяв до суду не надавала.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження, НОМЕР_1, виданого 02 квітня 2014 року ВДРАЦС по м.Добропіллю Добропільського МУЮ у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_2, батьками якої є: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації народжень зроблено запис №18 від 17.01.2006 року.
Згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2014 року, справа №227/3061/14-ц, батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. позбавлений батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішення набрало законної сили 14.10.2014 року.
Як вбачається з довідки від 04.09.2013 року, виданою «Добропільським центром первинної медико-соціальної допомоги», медичного висновку №532 на дитину інваліда до 18 років від 05.03.2007 року, медичного висновку №196/3021 на дитину інваліда віком до 18 років від 04.09.2015 року та висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 28.03.2014 року ОСОБА_2, 02.01.2016 року має діагноз: ДЦП з порушенням функцій тазових органів.
Відповідач - гр.ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає АДРЕСА_2 За місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, вихованням дитини не займається, зловживає спиртними напоями, морально не стійка, не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, про що свідчать:
-рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2014, справа №227/3061/14-ц, згідно якого, ОСОБА_3. попереджено судом про необхідність змінити ставлення до виховання її дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, поклавши на органи опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради контроль за виконанням нею своїх батьківських обов'язків;
-лист за підписом директора Добропільського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №164 від 21.09.2015 року на ім'я начальника служби у справах дітей Добропільської міської ради про те, що спеціалісти Добропільського міського ЦСССДМ неодноразово намагались проінспектувати родину ОСОБА_3. за адресою: .АДРЕСА_2, але її вдома ніколи не було;
-акт обстеження матеріально-побутових умов проживання родини ОСОБА_3. від 05.05.2015 року за адресою: АДРЕСА_2, згідно якого, родина мешкає в 1 поверховому будинку 3-х кімнатної квартири, складається з: ОСОБА_3., 1982р.н., ОСОБА_2, 2006р.н., ОСОБА_1., 1958р.н., умови проживання добрі, мати вихованням та утриманням дитини не займається. Іноді навідує її за місцем реєстрації. Ніде не працює, пенсію(допомогу) за доглядом за дитиною інвалідом витрачає на свої потреби, зловживає спиртними напоями. Під час відвідування матері вдома не було. Комісія вважає необхідним взяття на облік малолітньої дитини як дитини, батьки якої ухиляються від належного виконання батьківських обов'язків;
- акт обстеження матеріально-побутових умов проживання родини ОСОБА_3. від 21.05.2015 року за адресою: АДРЕСА_2, згідно якого, за даною адресою вдома нікого не було;
-акт обстеження матеріально-побутових умов проживання родини ОСОБА_2 від 10.11.2014 року за адресою: АДРЕСА_3, згідно якого, родина мешкає в 3-х кімнатній квартирі та складається з: ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_5., ОСОБА_6., умови проживання добрі, в квартирі є всі необхідні речі для проживання дитини, про яку піклується ОСОБА_1. та прабабця ОСОБА_7. Мати дитини залишила її, місце перебування протягом тижня не відоме. Комісія вважає клопотати про притягнення матері дитини - ОСОБА_3. до адміністративної відповідальності за ухилення від належного виконання батьківських обов'язків;
-довідка голови квартального комітету №126 від 13.05.2014 року, про те, що ОСОБА_1. проживає за адресою: АДРЕСА_2 з онукою ОСОБА_2., 2006р.н., інвалідом дитинства гр.ОСОБА_8 і займається її вихованням з 2013 року по теперішній час;
-акт обстеження побутових умов сім'ї від 02.10.15 №366 за адресою: АДРЕСА_3, власник сім'ї ОСОБА_1., згідно якого, за вказаною адресою мешкає чотири особи: ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_5., ОСОБА_7. Під час обстеження було встановлено, що за вказаною адресою мешкає гр.ОСОБА_1. зі своєю онукою ОСОБА_2., донькою та матір'ю. Умови проживання задовільні. ОСОБА_1. розповіла що мешкає з онукою ОСОБА_2. з травня 2013 року. Мати дитини - ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем;
Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.
Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91)(далі - Конвенція), зокрема зі змісту ст.2 Конвенції вбачається, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї.
Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ч.1 ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі- СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 4 ст.155 СК України, визначено, що ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона: не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.1, п.2 ч.1 ст.164 СК України).
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч.2 ст.166 СК України).
При вирішенні даного спору, суд враховує позицію, що викладена у п.п.15,16,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), зокрема, пункт 15 Постанови зазначає, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 Постанови, передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
У відповідності до пункту 18 Постанови, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Зважаючи на викладені приписи законодавства та фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, суд приходить до висновку про невиконання гр.ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1. її батьківських обов'язків (ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини) відносно малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
В матеріалах справи відсутні будь-які докази прояву піклування з боку відповідача до її дитини. Остання не цікавиться її долею: не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються з нею. Особливої уваги заслуговує той факт, що малолітня ОСОБА_2 є дитиною інвалідом і потребує посиленого догляду.
Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав малолітньої дитини ОСОБА_2.ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом позбавлення батьківських прав їх матері - гр.ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1.
Керуючись ст.ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною - задовольнити у повному обсязі.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) відносно її доньки: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
Малолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. передати під опіку Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради для проведення заходів соціально - правового захисту її прав та інтересів.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 22 вересня 2016 року.
Повний текст рішення виготовлений 27 вересня 2016 року.
Суддя Д.Є. Хоменко