У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Бондаренка Ю.О.,

суддів Собослой Г.Г. Власов С.О.,

при секретарі Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2015 року, у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 38348,59 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.11.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 2500 грн. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, щодо повернення кредитних коштів, станом на 31.05.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 38348,59 грн., з яких: заборгованість за кредитом 8978,88 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 20512,73 грн., заборгованість по пені та комісії - 6554,67 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1802,31 грн., яку просить стягнути позивач.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2014 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, на користь ПАТ ПриватБанк, заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.11.2006 року в розмірі 38 348 грн. 59 коп., що складається із заборгованості за кредитом 8978грн. 88коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 20512 грн. 73 коп., заборгованості за пенею та комісією 6554 грн.67 коп., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : штраф фіксована частина 500 грн. 00 коп., штраф процентна складова 1802 грн. 31 коп., та судові витрати в розмірі 1218 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення Мукачівського міськрайонного суду скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а провадження у справі закрити.

На думку апелянта суд першої інстанції не взяв до уваги що судом вже розглядалась справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу і ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову банку, яке набуло законної сили. Крім того на думку апелянта по платежам за кредитними зобов'язаннями сплив строк давності.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає .

Судоми встановлено, що 10.11.2006 року до укладеного договору б/н від 10.11.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 2500 грн. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості.

Термін дії Кредитного ліміту збігається з строком дії Кредитної картки по листопад 2008 року (а.с.8). За умовами Договору та Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, позичальник взяв на себе зобов'язання повертати кредит та відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.(а.с.9-14).

Позивач на виконання умов зазначеного договору кредиту надав відповідачу 2500 гривень, однак відповідач взяті на себе обов'язки по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування ними не виконав. Згідно розрахунку, станом на 31.05.2015 року, заборгованість ОСОБА_2 за договором кредиту становить: 38 348 грн. 59 коп., що складається із заборгованості за кредитом 8978 грн. 88коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 20512 грн. 73 коп., заборгована комісія 6554 грн.67 коп., а також заборгованість по судовим штрафам - 2302,31 грн. (а.с.4-7).

За положеннями п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, відповідач мав погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. (а.с.12)

Відповідно до п.8.6 вищевказаних Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, зокрема, п.9.3, картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов, передбачених в п.п.9.6, 9.7 даних умов.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, в результаті чого станом на 31.05.2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором склала 38348,59 грн., з яких: заборгованість за кредитом 8978,88 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 20512,73 грн., заборгованість по пені та комісії - 6554,67 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1802,31 грн.

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідач в суді першої інстанції не подавав заяви про застосування строків позовної давності.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором повернуто не було, кредит, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню.

З врахування викладеного, суд першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, та дійшов правильного, обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді