Справа № 369/8235/15-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/3305/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 03.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Таргоній Д.О., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив стягнути на свою користь з ОСОБА_2: матеріальну шкоду у розмірі 60 613 грн. 81 коп., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та судові витрати у розмірі 806 грн. 13 коп., а з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна»): матеріальну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати у розмірі 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 08 червня 2014 року у м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Suzuki Splash», д.н.з АА 7205 КІ, що належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого останній автомобіль відкинуло на стоячий попереду автомобіль «Mitsubishi», д.н.з АА 0589 АА. В результаті ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у ДТП та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.

Позивач зазначав, що згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 12 червня 2015 року розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням належного йому автомобіля «Suzuki Splash» становить 109 913 грн. 81 коп. За складання даного звіту позивачем сплачено 700 грн. Вказував, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», що підтверджується полісом серії АІ №4142465. У встановленому законом порядку він звернувся до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак страхова компанія йому не виплатила страхове відшкодування. Тому позивач вважає, що ПрАТ «СК «Україна» повинна сплатити йому страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. в межах ліміту відповідальності згідно полісу, а 60 613 грн. 81 коп. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати у розмірі 499 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 60 613 грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 606 грн. 05 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь позивача ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 60 613 грн. 81 коп. і судового збору у розмірі 606 грн. 05 коп.та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до нього про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які зявилися судове засідання, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 червня 2014 року по вул. Щорса у м.Києві сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Suzuki Splash», д.н.з АА 7205 КІ, що належить на праві власності ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого останній автомобіль відкинуло на стоячий попереду автомобіль «Mitsubishi», д.н.з АА 0589 АА. В результаті ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у ДТП та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України (а.с.13-14).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 08 червня 2015 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Suzuki Splash», д.н.з АА 7205 КІ,становить 109 913 грн. 81 коп. (а.с.15-31).

За складання вказаного звіту про визначення вартості матеріального збитку позивачем сплачено 700 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3797/4 від 11 червня 2015 року (а.с.56).

Судом першої інстанції встановлено, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Opel», д.н.з. НОМЕР_2, застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Україна» згідно полісу серії АІ № 4142465. Даним полісом визначено ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., розмір франшизи 0 грн. (а.с. 107, 118).

Встановлено, що ОСОБА_5 не отримав страхове відшкодування.

Установивши, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 було пошкоджено належний позивачу автомобіль НОМЕР_3, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 59 913 грн. 81 коп. (109 913 грн. 81 коп. 50 000 грн.) та витрат за складання звіту про визначення вартості матеріального збитку у розмірі 700 грн.

Таким чином, рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, щозгідно даних ТОВ «Аудатєкс Україна» автомобіль НОМЕР_4» до настання ДТП ще тричі ремонтувався, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не впливають на розмір матеріального збитку, визначеного у звіті про визначення вартості матеріального збитку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач в судовому засіданні визнав, що він відремонтував належний йому автомобіль, однак ним не надано суду доказів про розмір реально сплачених коштів на відновлення автомобіля, калькуляцію обсягу робіт, їх види та кількість затраченого часу, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 у позові просив стягнути фактичний розмір матеріальної шкоди, який визначений у звіті, а не вартість відновлювального ремонту.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що звіт про визначення вартості матеріального збиткуне відповідає вимогам методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а відтак не може бути належним підтвердженням завданої шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем у порушення ст.ст.57, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на його спростування. Не містять таких доказів і матеріали справи.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому відповідно до положень ст.303 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді