АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4342/16 Справа № 185/9058/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Осіяна О.М.,

суддів Глущенко Н.Г., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У 19.08.2015 ПАТ "Український ОСОБА_2" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 30.05.2016 року сторони уклали договір № КСИПФ/255575.6, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 198990,08 із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 29.05.2029.

У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 31.07.2015 відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 228933,6 грн. (двісті двадцять вісім тисяч дев'ятсот тридцять три гривні 60 копійок), яку позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь та судові витрати по справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Український ОСОБА_2» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав, що ухвалою від 21.08.2015 року провадження у справі було відкрито та за клопотання позивача витребувано у ОСОБА_3 кредитний договір від 30.11.2014 року № КСИПФ/255575.6 та всі додаткові угоди до нього, договори забезпечення виконання кредитних зобов'язань (договір іпотеки/застави/поруки тощо), докази сплати платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30.11.2014 р. № КСИПФ/255575.6 та всі документи, пов'язані з виконанням кредитного договору (заяву про видачу кредиту, листування з банком, тощо), проте відповідачем вказану ухвалу не було виконано.

Позивачем до позовної заяви не додано оригіналу чи належним чином засвідчену копію вказаного кредитного договору, інших документів, що свідчать про виконання сторонами зобовязань за кредитним договором.

Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ст.60 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позивач не виконав обовязок по доведенню обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, не надав жодних належних доказів того, що між сторонами було укладено кредитний договір, що між сторонами виникли якісь правовідносини, тому позовні вимоги є безпідставні та необґрунтовані, а позов підлягає залишенню без задоволення.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені без урахування обставин у справі, та із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Звертаючись до суду із позовом товариство зазначало про те, що документи банку знаходяться у приміщенні головного офісу у м. Донецьку, де здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014.

Також 13 березня 2015 року невстановленими озброєними особами було зайняте приміщення банку у м. Донецьку по вул.. Артема,125 та незаконне заволодіння майном, коштами та документами банку. Відомості про правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року і відкрите кримінальне провадження.

Відкриваючи провадження у справі суд ухвалив і про витребування у відповідача кредитного договору та інших письмових доказів. Але ніякої реалізації цієї ухвали суд не здійснив, чим порушив вимоги ст. 137 ЦПК України, суд не врахував приписи ст.132 ЦПК України та не виконав вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України.

До апеляційного суду позивачем було надано копії кредитного договору та договору іпотеки, які товариство отримало від нотаріуса, що посвідчив зазначені угоди, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд бере їх до уваги.

Відповідно до наданих копій документів 30 травня 2014 року між сторонами укладено кредитний договір № КСИПФ/255575.6, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 200 000 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення до 29.05.2029 року.

У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 31.07.2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 228933,6 грн. (двісті двадцять вісім тисяч дев'ятсот тридцять три гривні 60 копійок), яка складається із: 198 990 гривень 08 копійок заборгованість за кредитом, 29 943 гривні 52 копійки заборгованість по процентах (а.с.4).

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача заборгованості за кредитом та процентами, згідно наданого розрахунку, та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України і судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 518,27 гривень (а.с.48).

Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року скасувати.

Позов ПАТ Український ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором №КСИПФ/255575.6 від 30 травня 2014 року у розмірі 228 933 гривні (двісті двадцять вісім тисяч дев'ятсот тридцять три гривні) 60 копійок, яка складається із: 198 990 гривень 08 копійок заборгованість за кредитом, 29 943 гривні 52 копійки заборгованість по процентах.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Український ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 518 гривень 27 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: