АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/5999/16 Головуючий 1-ї інстанції Зінченко О.В.
Справа № 2-630/343/16 Доповідач Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Пономаренко Ю.А. Бурлака І.В.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 липня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що у липні 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з невиконанням належним чином ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 30 квітня 2016 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 13 460,75 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 699 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 8 651,22 грн., заборгованості за пеню та комісією 2 993,35 грн., а також штрафів 500 грн. штраф (фіксована частина), 617,18 грн. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 26 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних заяв.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Справа призначалась до розгляду в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на 13 вересня 2016 року та 04 жовтня 2016 року, проте відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи повторно до суду апеляційної інстанції не зявилась.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін, належним чином повідомлених, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів та не подав суду доказів на підтвердження того, що між сторонами був укладений кредитний договір, а також були видані кредитні кошти, а тому дійшов висновку про відмову у позові за його недоведеністю.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може з таких підстав.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, у розмірі 700 грн., який складається із Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил наданих банківських послуг у ПриватБанку, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою». Зазначений договір є договором приєднання і укладений у відповідності до положень ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_1 була згідна з умовами укладеного договору і саме в такій формі стверджується її підписом в Заяві позичальника, в якій вона надала згоду на те, що дана Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і була згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.5).

Підписання укладеного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до зазначених положень Умов та правил надання банківських послуг.

Отже, згідно укладеного договору відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На виконання умов зазначеного договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а за перевитрати платіжного ліміту сплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач своїх зобов'язань належним чином не виконує, а саме не сплачує кредит та відсотки за його користування у строк, встановлений договором, у зв'язку з чим станом на 30.04.2016 року у неї виникла заборгованість в сумі 13 460,75 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 699 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 8651,22 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом та пенею 2993,35 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 617,18 грн. штрафу (процентна складова).

Факт отримання відповідачем коштів в сумі 700 гривень та наявність кредитної заборгованості стверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором (а.с.4) та доданою до апеляційної скарги випискою про рух коштів за період з 10.07.2013 року по 30.06.2016 року (а.с.66-67) з якої слідує, що відповідач користується кредитною карткою як при оплаті товару і послуг, так і шляхом зняття з неї грошових коштів.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 у строк, встановлений кредитним договором, не повернула кредит та не сплатила відсотки за його користування, тому з неї на користь банку підлягає стягненню заборгованість в сумі 13 460,75 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 699 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 8651,22 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом та пенею 2993,35 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 617,18 грн. штрафу (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1378 грн. сплачених при подачі позовної заяви, та 1515, 80 грн., що були сплачені при подачі апеляційної скарги. відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 липня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк банк «Приватбанк» (р/р № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 460,75 грн., (тринадцять тисяч чотириста шістдесят грн.. 75 коп.), яка складається із заборгованості за кредитом - 699 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 8651,22 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом та пенею 2993,35 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 617,18 грн. штрафу (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1378 грн. (тисячу триста сімдесят вісім грн.) сплачених при подачі позовної заяви, та 1515, 80 грн. (тисячу пятсот п'ятнадцять грн..80 коп.), що були сплачені при подачі апеляційної скарги. відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :