МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/7427/16-ц
Номер провадження №2/521/3458/1
19 вересня 2016 року м.Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси у складі:
судді Маркарової С.В.
при секретарі судового засідання - Славової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності в порядку спадкування,-
20.04.2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Одеської міської Ради про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності в порядку спадкування.
В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що 1/25 частина домоволодіння по АДРЕСА_1 за життя належала на підставі свідоцтва по право власності її матері ОСОБА_3
Після смерті матері вона звернулась до Четвертої одеської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте, у видачі такого свідоцтва було відмовлено.
Позивач в останнє судове засідання не з'явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.
При таких обставинах, суд вважає можливим в порядку ст. 224 ЦПК України ухвалення заочного рішення у справі.
З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
В судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_3 (свідоцтво про народження від 29.06.1952 року).
За життя ОСОБА_3 належала 1/25 частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності від 08.01.1974 року.
09.07.1999 року ОСОБА_3 заповіла спірне майно своїй дочці - ОСОБА_2 (заповіт №3248).
На час розгляду справи існує розбіжність зазначення прізвища позивача в паспорті як «ОСОБА_2» та в заповіті як «ОСОБА_2».
Враховуючи такі обставини, як наявність у заявника оригіналів вищезазначених досліджених судом документів, збіг імені та по батькові у наданих документах, суд вважає, що розбіжність у написанні прізвища позивача відбулась в результаті описки (граматичної помилки).
Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд вважає вимоги позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу позивачу по справі згідно даних, які посвідчують її особу обґрунтованими та доведеними в процесі розгляду справи.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції від 25.04.2012 року, актовий запис №4141).
Після смерті матері, 11.03.2013 року ОСОБА_2 проживаючи на час відкриття спадщини із спадкодавцем та фактично прийнявши її в порядку ст.1268 ЦПК України, звернулась до Четвертої одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.
Постановою Четвертої одеської державної нотаріальної контори від 16.01.2016 року за №74/02-31 їй відмовлено в отриманні такого свідоцтва.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Так, позивач, звертаючись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину просила прийняти спадщину відповідно до заповіту, а саме на 1/25 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яка за життя належала на праві власності ОСОБА_3
Наявності інших спадкоємців за законом та заповітом згідно із спадковою справою №249/2013 до майна ОСОБА_3 судом не встановлено.
Протягом шести місяців з часу смерті спадкодавця позивач не заявляла про відмову від спадщини.
При таких обставинах, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на 1/25 частину домоволодіння по АДРЕСА_1.
Керуючись ст. ст.60, 61, 209, 213, 214, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_2 до Одеської міської ради про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_2 заповіту від 09.07.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №3248, за яким ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, яке на день її смерті буде їй належати своїй доньці ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/25 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто Малиновським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.В. Маркарова