Справа № 303/4027/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої Боднар О.В.,

суддів Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря Кухти М.В.,

позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

у с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за договором про переведення боргу та заміну сторони у зобовязанні № 240 ТКП 30/12-2010 від 30 грудня 2010 року станом на 02 липня 2015 року у розмірі 21 379,51 грн., а також 12 399,82 грн. на відшкодування витрат у звязку з інфляцією, що в загальному становить 33 779,33 грн., та 243,60 грн. судового збору. У разі відсутності ОСОБА_3 заборонити їй виїзд за кордон.

В обґрунтування вимог зазначав, що 30 грудня 2008 року між Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту-поруки № 244, поручителем за яким є ОСОБА_4

30 грудня 2010 року був укладений договір про перевід боргу та заміну сторони в зобовязанні, відповідно до якого ОСОБА_1 набув прав кредитора, а ОСОБА_3 зобовязалася щомісячно сплачувати йому платіж у мінімальному розмірі 500,00 грн. до повного погашення суми заборгованості.

ОСОБА_3 свої зобовязання належним чином не виконала, припинивши здійснювати платежі у жовтні 2011 року, у звязку з чим утворилась заборгованість. Просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року (а.с. 39-40) позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 33 779,33 грн. та 243,60 грн. судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі (а.с. 79-80) ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилаючись на правовий висновок ВСУ, висловлений у постанові від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15, зазначає, що підстави для стягнення з неї заборгованості згідно з договором про переведення боргу відсутні, оскільки цим договором на неї по суті було покладено обовязок виплатити депозит із відсотками, в той час як законом право вчиняти такі операції, виконувати такий обовязок належить кредитній спілці як ліцензованому субєкту ринку фінансових послуг.

Також просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача, вказуючи на те, що була позбавлена можливості заявити таке клопотання у суді першої інстанції, оскільки в судове засідання суд першої інстанції її належним чином не викликав.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 грудня 2008 року (а.с. 5-6) між Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» (далі спілка) з одного боку та ОСОБА_3 (позичальник), ОСОБА_4 (поручитель) був укладений договір кредиту-поруки № 244, за яким спілка надала позичальнику кредит у розмірі 16 000,00 грн. терміном на 36 місяців з 30 грудня 2008 року по 28 грудня 2011 року, зі сплатою відсотків із розрахунку 45 відсотків річних, а також інших відсотків, у випадку передбаченому договором.

30 грудня 2010 року між ОСОБА_1 (новий кредитор), Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» (попередній боржник) та ОСОБА_3 (новий боржник) був укладений договір № 240ТКП 30/12-2010 про перевід боргу та заміну сторони в зобовязанні, у п.1 якого зазначено, що кредитор та попередній боржник 29 грудня 2008 року уклали договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 95, який виконаний кредитором, внаслідок чого у попереднього боржника перед кредитором виникло зобовязання, розмір якого станом на 30 грудня 2010 року складає 63 366,60 грн., що підтверджується особовою карткою по гривневому депозиту.

Відповідно до п.2.1 договору про перевід боргу борг підлягає сплаті кредитору щомісячними платежами, розмір яких визначається як різниця між сумою 24 579,51 грн. та сумою нарахованих за місяць відсотків, які сплачуються щомісяця по 500,00 грн. до повного погашення суми заборгованості.

У разі невиконання зобовязання новим боржником на користь кредитора сплачується пеня з розрахунку подвійного розміру облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день та кредитор отримує право дострокового стягнення всієї суми заборгованості із стягненням моральної шкоди та упущеної вигоди. Також сторони домовилися про встановлення 10-річного строку позовної давності за цим договором (п.3 договору про перевід боргу).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з ухиленням відповідача ОСОБА_3 від належного виконання своїх зобовязань за договором про перевід боргу, заборгованість, яка утворилась станом на 02 липня 2015 року підлягає стягненню з неї на користь позивача.

Вимога про стягнення боргу з поручителя задоволенню не підлягає на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки п.1.2 договору кредиту від 30 грудня 2008 року, встановлений термін його дії до 28 грудня 2011 року, а до суду позивач звернувся тільки 02 липня 2015 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Ураховуючи, що спірні зобовязання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з ОСОБА_3, надання кредитних коштів здійснено за рахунок обєднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобовязання тісно повязані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобовязаннях не допускається, то немає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків.

Саме до такого висновку дійшов ВСУ у постановах від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15 та 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для застосування судами України.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

У даній справі, суд відмовляє у позові з підстав його необґрунтованості.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст. 512, 515 ЦК України, ст.1, 21 Закону України «Про кредитні спілки», колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7