печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Іванові Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Власюк Світлани Віталіївни у виконавчому провадженні № 47839544 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець ВДВС МЮ України у м. Києві Власюк С. В. звернувся до суду з вказаним поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 47839544, відкритого для примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва, виданого 12.05.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми у розмірі 18000 доларів США, що становить 483480 грн., відсотки у розмірі 14013 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 376339,18 грн., штраф у розмірі 3600 доларів США, що становить 96696 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

У судове засідання державний виконавець не з'явився, про розгляд подання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У прохальній частині подання просив заяву розглянути без участі державного виконавця.

Суд, вивчивши подання, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Подання мотивується тим, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в м. Києві знаходиться виконавче провадження № 47839544 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва, виданого 12.05.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики, штрафу та судового збору.

16.06.2015 старшим державним виконавцем ВДВС України у м. Києві Білоусом О. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47839544 по примусовому виконанню зазначеного виконавчого листа з наданням боржнику семиденного строку для добровільного виконання, але у строк, встановлений для добровільного виконання, борг погашено не було.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець обґрунтував свої вимоги тим, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду про стягнення суми заборгованості та штрафу за договором позики, та перешкоджає державному виконавцю у здійсненні виконавчих дій, що може зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, у поданні державний виконавець вказує, що у ході примусового виконання рішення та перевірки майнового стану боржника на підставі відповідей відповідних державних установ та витягів з відповідних державних реєстрів, встановлено, що боржник відкритих розрахункових рахунків у банківських установах немає, транспортних засобів, нерухомого майна за боржником не зареєстровано. З свого боку державним виконавцем вжито всіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, однак, у зв'язку із свідомим, як наголошено у поданні державного виконавця, невиконанням боржником своїх обов'язків, які він має змогу виконати, як зроблено висновок, та зобов'язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним.

Також, у поданні зазначено, що звернутися до суду з проханням застосування до боржника юридичних санкцій у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України змушує державного виконавця необхідність виконання покладеного на державного виконавця обов'язку щодо вжиття всіх передбачених законодавством заходів задля своєчасного та повного виконання рішення, не виконання без поважних причин боржником своїх обов'язків та зобов'язань, покладених рішенням.

Державний виконавець вказав, що просить суд тимчасово обмеженими боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням Печерського районного суду м. Києва, зважаючи на свідомі дії та бездіяльність боржника, спрямовані на невиконання відповідних обов'язків у виконавчому провадженні при наявності для цього всіх реальних можливостей та відсутності буд-яких незалежних від нього об'єктивних обставин, що цьому заважають.

Положенням цивільного процесуального закону, а саме ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

При цьому частиною 2 вказаної статті передбачено імперативну норму, якою встановлено, що суд розглядає таке подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно з п. 18 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Судом встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2015 у справі № 75735476/14-ц присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу за договором позики від 01.03.2011 в розмірі 18000 доларів США, що становить 483480 грн.; відсотки в розмірі 14013 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 376339 грн. 18 коп.; штраф в розмірі 3600 доларів США, що становить 96696 грн. та судовий збір в розмірі 3654 грн. 12.05.2015 позивачу видано виконавчий лист у справі.

Відділом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у м. Києві відкрито виконавче провадження № 47839544 на підставі заяви позивача (стягувача) та виданого виконавчого листа від 12.05.2015, постанову від 16.06.2015 направлено боржнику на адресу, що вказана у виконавчому листі та повідомлено про семиденний строк для добровільного виконання рішення суду від 06.04.2015.

Державним виконавцем у виконавчому провадженні № 47839544 постановою від 18.06.2015 накладено арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також, з метою повного, своєчасного виконання судового рішення, державним виконавцем направлено запити до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державній агенції земельних ресурсів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління Держземагентства у Київській області про надання інформації про наявність зареєстрованих земельних ділянок, цінних паперів, нерухомого та рухомого майна, належних на праві власності ОСОБА_2, до УДАІ м. Києва про наявність зареєстрованих транспортних засобів ОСОБА_2

01.03.2016 направлено боржнику вимогу державного виконавця для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду.

Вирішуючи питання про задоволення подання, суд має перевірити вчинення державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з'ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, з доданих до подання доказів не вбачається, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання.

Також суду не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, що за час виконання судового рішення боржник виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України.

Відтак, вбачається, що державним виконавцем залишився недоведеним факт ухилення боржника від виконання визначеного зобов'язання, викладені у поданні обставини не підтверджено письмовими доказами.

При цьому, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець надав копію заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2015, копію виконавчого листа, виданого 12.05.2015, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.06.2015, копію супровідного листа від 16.06.2015 № 12/1936 про направлення постанови від 16.06.2015 боржнику та стягувачу, копію реєстру згрупованих рекомендаційних відправлень з копією фіскального чеку з поштового відправлення, копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.06.2015 та супровідний лист від 18.06.2015 № 12/1936 про направлення постанови від 18.06.2015 до УДАІ м. Києва, боржнику та стягувачу, копія запиту державного виконавця від 18.06.2015 № 12/1936, копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 18.06.2015, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 18.06.2015, копії відповідей на запит державного виконавця та копію вимоги від 01.03.2016 № 1936/12 до ОСОБА_2 про те, що йому необхідно з'явитися до державного виконавця для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду та надання інформації щодо свого майна, розрахункових рахунків, анкетних даних.

Проте державним виконавцем не надано доказів стосовного того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, доказів отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, отримання виклику до державного виконавця, доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та вимог державного виконавця, доказів того, що останнім вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боржником суми боргу, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним, з огляду на надані суду письмові докази.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Власюк Світлани Віталіївни у виконавчому провадженні № 47839544 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова