Номер провадження: 22-ц/785/3792/16
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Плавич Н.Д.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

з участю секретаря Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.03.2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 та комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла», про зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

встановила:

14.12.2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він є співвласником квартири разом з третіми особами та відповідачами, та бажає скористатися своїм правом на реалізацію належної йому частини, однак відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перешкоджають йому в цьому, утримуючи у себе оригінал правовстановлюючого документу та технічного паспорту, які необхідні для оформлення угоди.

При цьому також зазначає, що на час приватизації квартири він не досяг 18 років і не отримував свідоцтва про право власності. На його звернення відповідачі не реагують, чим, на його думку, перешкоджають йому в реалізації права власності та завдають моральної шкоди, яку оцінив у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.03.2016 року позов задоволено частково - зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 надати ОСОБА_3 оригінал свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1, виданого управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів відповідно до розпорядження від 26 серпня 1997 року за номером ІООІ29, зареєстроване та записане в реєстраційну книгу за №16-4234, а також оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1

В іншій частині вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вважаючи, що вищезазначене рішення є незаконним, представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, заперечення на доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26 серпня 1997 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 /ОСОБА_2/, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приватизували в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1 про що управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів, відповідно до розпорядження від 26 серпня 1997 року за номером ІООІ29, видано свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване та записане в реєстраційну книгу за №16-4234 /а.с.12/.

07 грудня 2015 року позивач ОСОБА_3 направив відповідачам пропозицію про видачу йому свідоцтва про право власності на житло для реалізації свого права розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності та укладення договору дарування /а.с.13/.

Відповідачі не передавали позивачу оригіналів вказаних документів.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з вимогами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Нормами ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, з огляду на наведене, зважаючи на наявність виданого лише одного екземпляру свідоцтва та технічного паспорту, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині витребування від відповідачів оригіналу свідоцтва про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру для реалізації ОСОБА_3 права на розпорядження належною йому частиною майна.

Також, суд першої інстанції вірно відмовив позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди, оскільки на підтвердження її завдання не представлено належних та допустимих доказів.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Скаржникне надала жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які вона посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.03.2016 року залишити без

змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.Д.Плавич

Судді Л.М.Вадовська

Л.Г.Ващенко