АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Державного підприємства «Наш дім», треті особи: Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на квартиру в порядку приватизації,

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ДП «Наш дім», у якому просили визнати за ними право власності квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначали, що будинок перебуває на балансі ДП «Наш дім», відносно якого ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.01.2012 року відкрито процедуру санації, внаслідок чого вони не можуть реалізувати своє право на приватизацію квартири.

Справа № 752/16957/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/846/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачі подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне з`ясування судом обставин справи. А саме, судом не враховано, що процедура санації відповідача не вирішена. Відтак вважають висновок суду про неможливість приватизації квартири судовим рішенням неправильним.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 просила апеляційну скаргу відхилити та залишити рішення першої інстанції без змін.

Інші особи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі проживають та зареєстровані у АДРЕСА_1

У 2015 році позивачі звернулися до ДП «Наш дім» з питання приватизації вищезазначеної квартири та отримали відповідь про те, що дане питання можливо буде розглянути лише після закінчення процедури санації та призначення директора ДП «Наш дім».

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що набуття у власність житлового приміщення шляхом приватизації за судовим рішенням чинним законодавством не передбачена.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до частини 1 - 3, 7, 9 ст. 8 цього Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку. 8. Вартість послуг з оформлення документів на право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку оплачується громадянами за розцінками, що встановлюються місцевими органами виконавчої влади.

Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.

Керуючись вимогами зазначених норм суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що процедура приватизації житлового приміщення передбачена спеціальним Законом та вирішення таких питань не віднесено до компетенції суду.

Розпорядження про відмову у приватизації квартири відносно позивачів у встановленому законом порядку не приймалося. Позивачі вимог про визнання неправомірними дій щодо відмови у розгляді їх заяви про приватизацію не ставили та такі вимоги не були предметом розгляду даного спору, а відтак суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Доводи апеляційної скарги про те, що до компетенції суду відноситься вирішення питання щодо приватизації житла суперечать вимогам чинного законодавства.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді