Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2016 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого - судді Верніка В.М.

при секретарі - Росовській О.Ю.,

із участю: - позивача ОСОБА_1,

- відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.07.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що з 2002 р. по 2010 р. проживали в цивільному шлюбі, від якого 15.10.2004 року у них народилась спільна дочка ОСОБА_3, яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Повідомила, що наразі з відповідачем сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо. Пояснила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати неповнолітню дитину, а вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років від іншого шлюбу, отримує державну допомогу в розмірі 1075 грн., інших доходів не має, а тому цих коштів на утримання дітей не вистачає. Зазначила, що на її пропозицію домовитись про участь в утриманні дочки відповідач не реагує. Вказала, що відповідач офіційно не працює, інших утриманців він не має, стан його здоровя нормальний. Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, в розмірі 800 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви, до досягнення дочкою повноліття, тобто до 10.10.2022 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, посилаючись на викладені в позові обґрунтування. Пояснила, що відповідач ніяким чином не допомагає їй утримувати доньку, а вона на даний час не працює та знаходиться у декретній відпустці по догляду за другою дитино. Повідомила, що особисто вона та дитина мають задовільний стан здоровя. Визнала наявність у відповідача другої групи інвалідності. Просила задоволити даний позов.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, вказавши, що він не заперечує з приводу свого батьківства щодо неповнолітньої ОСОБА_3, однак на даний час не має змоги сплачувати аліменти на її утримання. Повідомив, що він ніде не працює, йому встановлена друга група інвалідності терміном до 01.02.2017 року, в результаті чого він отримує пенсію в розмірі 1700 грн., але цієї суми не вистачає навіть йому на прожиття та на ліки. Пояснив, що інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків у нього немає. Зазначив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в подальшому за умови покращення стану його здоровя.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Так, з пояснень сторін та з копії свідоцтва про народження серії 1-АМ №226489 (а.с.5) вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої позивач просить стягнути аліменти з відповідача.

Згідно довідки обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Турбота-1» від 23.06.2016 року за №113 (а.с.4) позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка знаходиться на її утриманні.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Довідка начальника відділу статистики у Барському районі Головного управління статистики у Вінницькій області за №01-19/468 від 04.08.2016 року (а.с.16) щодо розміру середньомісячної заробітної праці нарахованої в середньому штатному працівнику Барського району за січень-березень 2016 року, судом не приймається до уваги, оскільки відповідач наразі є непрацездатною особою.

При цьому судом враховується часткове визнання відповідачем вказаних позивачем обставин порушення з боку відповідача прав позивача та неповнолітньої доньки на належне утримання останньої, а тому дане оспорюване право підлягає судовому захисту в межах заявлених позовних вимог.

Разом з тим, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 800 грн. не відповідає принципам розумності та справедливості, а тому в даному конкретному випадку визначає достатнім розмір оспорюваних аліментів в сумі 600 грн. щомісяця, що пропорційно дорівнюючи половині прожиткового мінімуму неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років забезпечуватиме достатнє утримання останньої з боку відповідача, надання якого є рівним обовязком обох батьків, надто за відсутності у відповідача інших осіб на утриманні, а також не порушуватиме прав відповідача, у тому числі щодо незадовільного стану його здоров'я, оскільки така сума аліментів є суттєво меншою максимально можливого розміру відрахувань аліментів із пенсії платника, що визначає даний позов достатньо обґрунтованим та доведеним позивачем, відповідаючи матеріальному закону, передусім, наведеним положенням Конвенції про права дитини, яка є складовою національного законодавства, передбачає пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своєї неповнолітньої дитини, обовязок здійснення чого не залежить від його матеріального стану, позаяк останній має значення лише щодо визначення розміру таких аліментів.

Відтак, заперечення відповідача щодо неможливості ним сплачувати заявлені аліменти з підстав недостатності його власного доходу на покриття особистих потреб судом визнаються безпідставними та не приймаються до уваги, так як законом не передбачено відтермінування обовязку надання батьками утримання неповнолітній дитині в межах вирішення судом заявленого спору про стягнення відповідних аліментів. При цьому судом враховується, що законом врегульовано питання призначення тимчасової державної допомоги згідно положень ч.8,9 ст.181 СК України, з підстав, зокрема, неможливості надання батьками утримання дитині у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку, натомість останній у тому числі щодо вказаної підстави містить умову призначення такої допомоги у разі невиконання саме рішення суду про стягнення аліментів з одного батьків. Окрім того, загальний порядок виконання судових рішень не виключає вирішення питань відстрочення або розстрочення саме виконання рішення суду, однак, можливість такого вирішення регламентована іншим процесуальним способом, аніж здійснюваний в даному випадку розгляд по суті заявленого цивільного спору позовного провадження. Таким чином, заперечення відповідача не спростовують вищенаведених висновків суду щодо його безумовного обовязку надання часткового утримання неповнолітній дочці.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру.

Враховуючи викладене, керуючись ст.5, 8, 10, 60, 88, 174, 209, 210, 212-214, 367 ЦПК України, ст.180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.3, 27 Конвенції про права дитини, Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року "Про ратифікацію Конвенції про права дитини", суд -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 12.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15.10.2022 року, а також одноразово на користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору (р/р 0006 в Банку ГУДКУ у Вінницькій області, МФО 802015, , рядок 1.1.2.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місяця, а саме: з 12.07.2016 року року по 12.08.2016 року, - допустити до негайного виконання.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строків його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.