Номер провадження: 22-ц/785/2273/16
Головуючий у першій інстанції Ледньова А.В.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», (третя особа ОСОБА_3) про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15.09.2015 року, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулася д суд з позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому просила визнати іпотеку за іпотечним договором від 14.04.2006 р., посвідченим приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. та зареєстрованим в реєстрі за №2229, припиненою, виключити з Єдиного реєстру іпотек реєстраційний запис про обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_1, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на ті обставини, що сплив строк позовної давності за основним (кредитним) договором і наслідком припинення зобов'язання по поверненню споживчого кредиту є припинення іпотеки.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15.09.2015 року позов задоволений. Визнано іпотеку за іпотечним договором від 14.04.2006 р., посвідченим приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. та зареєстрованим в реєстрі за №2229, припиненою. Виключено з Єдиного реєстру іпотек реєстраційний запис про обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_1. Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду представник ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що На підставі кредитного договору від 14.04.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, останній отримав кредит в сумі 50000 доларів США на строк до 14.04.2013 року зі сплатою 13 % річних за користуванням кредитом.

Довідка на а.с. 23 свідчить, що станом на 01.10.2014 року заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором складає 468540,49 грн.

08.11.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким до позивача перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Докази щодо відступлення прав за іпотечним договором, укладеним з ОСОБА_2, не надані.

14.04.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір (а.с. 19-22), відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно - житлове приміщення за адресою: квартира АДРЕСА_1 у забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07.04.2015 р. відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 та визнано припиненою поруку за договором поруки від 14.04.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищезазначеним рішенням апеляційного суду встановлено, що позов про стягнення заборгованості пред'явлений банком 08.05.2014 року після спливу, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання 14.04.2013 року; що відповідно до п.5.5 кредитного договору банк змінив термін погашення кредиту, направивши 30.04.2009 року ОСОБА_3 вимогу про дострокове погашення кредиту - через 30 днів після отримання вимоги, однак після встановлення нового строку повернення кредиту банк не пред'явив вимог до поручителя, в зв'язку з чим згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука є припиненою .

Із ст. ст. 509, 598 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» слідує, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Із ст. ст. 546, 592 ЦК України слідує, що застава (іпотека) є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання, що у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, кредитор має право одержати задоволення за рахунок заставного майна.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (в т.ч. накладення стягнення на заставлене майно).

Пунктом 31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув; у зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі; оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав позивачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

На підставі викладеного суд першої інстанції задовольнив позов у повному обсягу.

Колегія не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції не звернув увагу на правову позицію Верховного Суду України у постанові №6-213цс15, в якій визначено. що відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Ураховуючи, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), то у кредитора за договором залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обов'язку розрахуватися з кредитором, відповідне право вимоги залишається навіть після спливу строку договору.

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Позивачем не надано належних доказів того, що договір іпотеки припинився відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

В зв'язку з наведеним колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити. Заочне рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 15.09.2015 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич