Справа № 347/2182/15
Провадження № 22-ц/779/1253/2016
Головуючий у 1 інстанції Бельмега М.В. М. В.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Беркій О.Ю.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Тюдівської сільської ради про відстрочку виконання рішення суду, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Косівського районного суду від 25 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду від 25 квітня 2016 року задоволено заяву Тюдівської сільської ради про відстрочку виконання рішення Косівського районного суду від 16.12.2015 року.

Надано Тюдівській сільській раді відстрочку терміном 12 місяців щодо виконання рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області № 347/2182/15 року від 16.12.2015 року, згідно якого присуджено до стягнення з Тюдівської сільської ради на користь ОСОБА_3 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 16.11.2009 року по 11.05.2012 року в сумі 70916,09 грн.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на дану ухвалу подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема вказала, що оскаржуваною ухвалою від 25.04.2016 року було відстрочено виконання рішення суду, яким фактично не стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі, а ухвалу, якою державного виконавця зобов'язано відкрити виконавче провадження. При цьому, суд не звернув уваги, що вимоги боржника - Тюдівської сільської ради, щодо відстрочення виконання такого судового рішення суперечить нормам процесуального права.

Крім того, відповідно до ст.373 ЦПК України відстрочка виконання судового рішення можлива лише за наявності об'єктивних обставин, тобто таких, що не залежать від волі боржника, мають винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду.

Заяву про відстрочення виконання рішення суду боржник обґрунтовував тим, що бюджетом Тюдівської сільської ради на 2016 рік не передбачено витрати по виплаті ОСОБА_3 заробітної плати за рішенням суду. Проте на думку апелянта вказані обставини не є поважними та об'єктивними, оскільки рішення суду про стягнення з сільської ради на користь ОСОБА_3 заробітної плати вступило у законну силу ще 02.06.2014 року, тому боржник мав об'єктивну можливість передбачити видатки на виконання рішення суду.

З наведених підстав ОСОБА_4 просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви Тюдівської сільської ради про відстрочення рішення суду відмовити.

У судове засідання апеляційного суду представник апелянта не з»явився.

Представник сільської ради вимоги скарги заперечила, просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 18.12.2014 року Косівським районним судом видано виконавчий лист на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Тюдівської сільської ради про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобов'язання видати трудову книжку, зобов'язання внести зміни у трудову книжку (справа № 0910/759/2012).

Згідно копії виконавчого листа (а.с.8) стягнуто з Тюдівської сільської ради на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16.11.2009 року по 11.05.2012 року в сумі 70 916 грн. 09 коп.

Згідно відмітки на виконавчому листі рішення набрало законної сили 04.11.2014 року.

Постановою державного виконавця ВДВС Косівського районного управління юстиції від 23.10.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №0910/759/2012 від 18.12.2014 року (а.с.11).

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 оскаржив до суду вищевказану постанову в порядку ст.383 ЦПК України (а.с.1-13).

За результатом розгляду скарги ОСОБА_3 Косівський районний суд в порядку цивільного судочинства на підставі ст.ст.383-389 ЦПК України 16.12.2015 року ухвалив рішення, яким скаргу ОСОБА_3 задоволив (справа №347/2182/2015).

Визнав неправомірною постанову старшого державного виконавця ВДВС Косівського районного управління юстиції від 23.10.2015 року про відмову у прийнятті до провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з Тюдівської сільської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобов»язав відкрити виконавче провадження (а.с.53-57).

25.03.2016 року Тюдівська сільська рада звернулась до Косівського районного суду із заявою про відстрочку виконання рішення Косівського районного суду від 16.12.2015 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця ВДВС Косівського районного управління юстиції (а.с.61-32).

Оскаржуваною ухвалою від 25.04.2016 року Косівський районний суд задоволив заяву та відстрочив виконання рішення (а.с.85-87).

При цьому, суд керувався статтею 373 ЦПК України та виходив з того, що боржник Тюдівська сільська рада є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок місцевого бюджету. Оскільки у 2016 році відповідного бюджетного призначення на погашення боргу перед ОСОБА_3 не передбачено, тому можливим є відстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог процесуального закону, що випливає з наступного.

Як вбачається зі змісту заяви від 25.03.2016 року, боржник звернувся до суду з клопотанням відстрочити виконання рішення Косівського районного суду від 16.12.2015 року, яким визнано неправомірною постанову про відмову у прийнятті до провадження та у відкритті виконавчого провадження та зобов»язано відкрити виконавче провадження.

Тобто предметом розгляду питання про відстрочку, заявник вважав рішення суду у справі за скаргою на дії ДВС.

Як випливає зі змісту резолютивної частини оскаржуваної ухвали Косівського районного суду від 25.04.2016 року, фактично, суд відстрочив виконання рішення суду, яким присуджено до стягнення на користь ОСОБА_3 заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Тоді як рішення про стягнення на користь ОСОБА_3 заробітної плати за час вимушеного прогулу від 16.12.2015 в матеріалах справи немає.

Згідно даних матеріалів, питання стягнення з Тюдівської сільської ради заборгованості по заробітній платі на користь ОСОБА_3 вирішено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді питання про відстрочення виконання рішення неправильно визначився з предметом розгляду, не врахував вимог ст.373 ЦПК щодо суті рішення, виконання якого може бути відстрочене та не дав правильної оцінки зазначеним обставинам.

Крім того, при розгляді заяви судом не враховано правил юрисдикційності розгляду спорів даної категорії.

Так, відповідно до ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналіз структури ЦПК України вказує на те, що стаття 373 ЦПК України розміщена законодавцем у РозділіVI «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)»

Отже, в порядку статті 373 ЦПК України питання відстрочення виконання може ставитись стороною виконавчого провадження виключно щодо рішення, ухваленого судом в порядку цивільного судочинства.

Як зазначалось вище, рішенням, яким стягнуто з Тюдівської сільської ради на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16.11.2009 року по 11.05.2012 року в сумі 70 916 грн. 09 коп. є рішення , яке ухвалено судом по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Тюдівської сільської ради в порядку адміністративного судочинства.

Порядок відстрочення виконання судових рішень, ухвалених за правилами КАС України, регламентовано статтею 263 КАС України.

У зв»язку з цим, оскаржувану ухвалу слід скасувати, а питання щодо відстрочення виконання судового рішення слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволити частково.

Ухвалу Косівського районного суду від 25 квітня 2016 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

Беркій О.Ю.