АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1037/16 Справа № 185/6677/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно, третя особа: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, -

В с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що 16.05.1994 року ОСОБА_4 шляхом приватизації отримала у власність квартиру по вул. Сташкова, 1-А/2 в м. Павлограді. 17.02.1995 року між ним та ОСОБА_5 був укладений шлюб. Від шлюбу дітей вони не мали. 28.02.1995 року позивач зареєструвався у спірній квартирі. Дружина хворіла гіпертонічною хворобою, цукровим діабетом, поліартритом та ін. і через стан здоровя потребувала сторонньої допомоги. У 2000 році вона була прооперована, неодноразово знаходилася на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. 27.07.2009 року ОСОБА_5 була визнана інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково. Довгий час він опікувався за дружину, матеріально забезпечував на витрати для придбання ліків, продуктів харчування, транспортування до лікарні, готовив їжу, кормив, здійснював санітарно-гігієнічні заходи, виносив продукти життєдіяльності людини. 20.06.2011 року ОСОБА_5 померла, за власні кошти позивач її поховав. 10.12.2014 року в відділі РАЦС він отримав витяг з Державного реєстру актів цивільного стану та дізнався, що між ним та ОСОБА_5 розірвано шлюб у 2002 році без його участі. Дружина про розірвання шлюбу за життя ніколи йому не повідомляла. Він свідомо знав, що у разі смерті ОСОБА_5І він залишиться проживати у квартирі, оскільки у 2010 році його дружина перебуваючи у СМСЧ-15 склала власноручно заповіт, яким заповіла все рухоме і нерухоме майно позивачу. Однак 18.04.2015 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому, що заповіт ОСОБА_5 не був внесений посадовими особами лікарні до Єдиного державного реєстру. 17.12.2014 року відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену квартиру. Відповідач не визнає його членом сімї померлої ОСОБА_5, не визнає його право на спадкування разом із ним, не визнає його право на 1/2 частину квартири. Позивач просив суд встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 1995 року по 20.06.2011 року, визнати ОСОБА_3 членом сімї померлої ОСОБА_5; визнати ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги за законом після померлої 20.06.2011 року ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_3 одержання права на спадкування разом із спадкоємцем ОСОБА_2, який є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_5, яка померла 20.06.2011 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.12.2014 року, яке видано державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори по спадковій справі № 599/2011 та зареєстровано у реєстрі за № 2-2325 ОСОБА_2 на квартиру по вул. Сташкова, 1-А/2 в м. Павлограді; визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках право власності на спадкове майно на спірну квартиру (а.с.2-4).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково (а.с.133-138):

- встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка померла 20.06.2011 року, в період часу з 01.01.2004 року до моменту її смерті;

- визнано за ОСОБА_3 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 20.06.2011 року разом із спадкоємцями другої черги спадкування;

- визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.12.2014 року видане державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори по спадковій справі № 599/2011 та зареєстроване у реєстрі за № 2-2325 на квартиру по вул. Сташкова, 1-А/2 в м. Павлограді Дніпропетровської області на імя ОСОБА_2;

- в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі (а.с.143-147) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- позивач лише формально був зареєстрований за однією адресою з померлою, спільного господарства вони не вели, мешкали окремо один від одного;

- саме за ініціативи спадкодавця шлюбні відносини були розірвано з позивачем ще у 2002 році, їх сімя розпалась у 2001 році, що було встановлено рішенням суду у справі за позовом покійної про розірвання шлюбу;

- покійна хоча і мала 2-гу групу інвалідності, але ніколи не знаходилась у безпорадньому стані та не потребувала сторонього догляду;

- позивачем пропущено строк позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції встановив, що позивач знаходився у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем, який згодом було розірвано; після відкриття спадщини сторони звернулись з заявами про прийняття спадщини; з 1995 року по час смерті спадкодавець та позивач проживали разом однією сім?єю, де останній у зв?язку з перенесеними спадкодавцем операціями здійснював догляд за нею, опікувався.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як встановлено судом першої інстанції, після розірвання шлюбу позивач з спадкодавцем продовжували проживати однією сімєю, що крім пояснень свідків підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні з позовом до суду не можуть бути до уваги, оскільки після смерті спадкодавця позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що спадкодавець тривалий час хворіла та в останні роки життя потребувала стороннього догляду, який за свідченням свідків їй надавав позивач.

Що зокрема підтверджується фактом оформлення спадкодавцем заповіту на імя позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання за позивачем права на спадкування разом із спадкоємцями другої черги спадкування, яким є відповідач ОСОБА_2 брат спадкодавця ОСОБА_5

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: