АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/200/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на спадкове майно.

в с т а н о в и л а :

Позивач у серпні 2015 року звертаючись до суду з вищевказаним позовом ставила питання про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна ОСОБА_7, яке складається із 31/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1; та 1/2 частини земельної ділянки розташованої на території Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської обл. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_7 Після його смерті відкрилась спадщина яка складається з 62/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 що належала на праві приватної власності. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати її чоловіка - ОСОБА_8, спадкоємцем якої згідно заповіту, був її покійний чоловік, який звернувся у встановленому законом строк в Сквирську районну державну нотаріальну контору з відповідною заявою. Тобто фактично прийняв спадщину що складається з земельної ділянки площею 4,35 га, згідно державного акту про право власності на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_1. Вона та відповідач по спарві ( донька ОСОБА_7.) в установлений законом строк звернулись до Дванадцятої КДНК з заявою про прийняття спадщини. Відповідач у подальшому визнавала право на частку спадкового майна в судовому порядку, вона також на сьогоднішній день не має можливості оформити спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна. А відтак, просила суд задовольнити її вимоги.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, де ставила питання про його скасування та постановлення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначаючи, що при розгляді справи судом не були взяті до уваги пояснення представників позивача та відповідача. Представник відповідача не заперечував, щодо даної позовної заяви, оскільки відносно нього було ухвалено аналогічне рішення про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна як іншого спадкоємця ОСОБА_7 - доньки ( ОСОБА_6.). Необхідністю подачі даного позову була відмова в реєстраційній службі в оформленні права власності, оскільки в рішенні Святошинського районного суду м. Києва не було вказано, що позивач також є спадкоємицею Ѕ частки спадкового майна, крім доньки.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача визнала подану апеляційну скаргу.

Третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. У судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили . Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у її відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання. Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивачем не надано суду доказів того, що державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого чоловіка ОСОБА_7 ( спадкодавця) як того вимагає п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 1. Хоча, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про хибність посилань суду на те, що підставою відмови в задоволенні позову є відсутність доказу, а саме відмови 12-ї КДНК у вчиненні нотаріальних дій відносно позивача, з підстав того, що дана обставина не була з'ясована в судовому засіданні в повному обсязі. Так як судом не було витребувано спадкову справу, в якій знаходились всі відповідні відмови і без якої розгляд справи про спадщину не є допустимим - на думку колегії суддів не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається із матеріалів справи звертаючись до суду з позовом позивач не надала доказів які б підтверджували факт відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - дружині ( позивач по справі).

У порядку положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України апеляційним судом з Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори було витребувано матеріали спадкової справи № 34/11 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, що була розпочата 11.01.2011 року.

За матеріалами даної справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правоустановлюючих документів на вказане майно та їх державної реєстрації) була вчинена державним нотаріусом 08 жовтня 2015 року ( а.с. 43).

Тобто після постановлення судом першої інстанції судового рішення за яким позивачу було відмовлено у задволенні заявлених позовних вимог.

Враховуючи, що оскаржуване рішення було постановлено судом першої інстанції 29 вересня 2015 року, тобто до відмови нотаріуса у видачі свідоцтв, колегія суддів вважає висновки суду щодо підстав відмови у задоволення позову такими що повністю узгоджуються з нормами діючого законодавства та матеріали справи.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги в частині того, що ухваливши дане рішення, суд порушив права позивача, який не може в подальшому реалізувати свої законні права та інтереси, оскільки спірне майно належить позивачу та відповідачу по Ѕ частині.

Так як судом першої інстанції позивачу було відмовлено з підстав недотримання ним порядку звернення до суду за зазначеною категорією справ, а не з підстав недоведеності позову. Відтак остання не позбавлена можливості поновити свої поршені права шляхом предявлення відповідного позову.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального парва і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: