Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/511/16-ц

Провадження № 2/126/274/2016

"16" березня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Куйбіди А.І.

при секретарі Тупиці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка" ( ідентифікаційний код юридичної особи 03733750, юридична адреса м. Умань Черкаської області, вул. Ленінської Іскри,29) про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка» ( далі ТОВ «Агрофірма «Джулинка» про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном з тих підстав, що як стверджує, в 2007 році він уклав з відповідачем ТОВ "Агрофірма "Джулинка" договір оренди належної йому на праві приватної власності земельної ділянки. Згідно до укладеного договору він передав орендарю належну йому на підставі державного акту серії ІІІ-ВН № 020975 земельну ділянку площею 2,07 га, що знаходяться на території Джулинської сільської ради Бершадського району в оренду на п'ять років. 04.09.2009 року між ним та відповідачем було укладено додаткову угоду про зміни до договору оренди земельної ділянки. Поряд зі зміною ставки орендної плати з 1,5 % на 3 % нормативної грошової оцінки об'єкта оренди було встановлено новий строк дії договору оренди земельної ділянки. За змістом договору, його укладено на п'ять років з моменту підписання додаткової угоди. У відповідності до змісту додаткової угоди термін дії договору оренди земельної ділянки розпочався 04.09.2009 року, а отже закінчився 04.09.2014 року. Він в строк, передбачений законом, звернувся до керівництва ТОВ "Агрофірма "Джулинка" із заявою про небажання продовжувати орендні відносини з товариством та про те, що має намір забрати належну йому земельну ділянку в особисте користування. Після того, як йому на протязі одного місяця не було дано відповіді на зазначену заяву, він повторно звернувся до орендаря з проханням надати письмову відповідь на його звернення. Відповідач надав відповідь, що питання про припинення договору оренди землі, укладеного між ним та ТОВ «Агрофірма «Джулинка», а також повернення належної йому земельної ділянки буде вирішуватись у судовому порядку. Просить суд прийняти рішення про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (земельною ділянкою), зобов'язавши при цьому ТОВ "Агрофірма "Джулинка" повернути належну йому на праві приватної власності земельну ділянку.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує і просив слухати справу у його відсутність.

Представник відповідача ТОВ "Агрофірма "Джулинка" в судове засідання повторно не з'явився, письмових заперечень не надав, тому суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у відсутність представника відповідача ТОВ « Агрофірма «Джулинка» на підставі наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованій на території Джулинської сільської ради Бершадського району площею 2,07 га, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю: серії ІІІ-ВН № 020975.

16.07.2007 року позивач ОСОБА_1 і відповідач ТОВ «Агрофірма Джулинка» уклали договір оренди земельної ділянки. За умовами цього договору позивач, орендодавець ОСОБА_1 надає, а орендар ТОВ «Агрофірма Джулинка» приймає в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на пять років. Договір ( а.с.4) набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 41 договору).

04.09.2009 року позивач підписав з відповідачем додаткову угоду до вищезазначеного договору оренди землі на 5 років з моменту підписання додаткової угоди.

Цей факт підтверджується самою додатковою угодою до договору оренди землі від 04.09.2009 року ( а.с.5), згідно з якою пункти 5, 8, 9, 18, 38 основного договору оренди земельних ділянок викладено у новій редакції.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене цивільне право.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, і сторони користуються свободою в укладенні договору, в тому числі у визначенні умов договору, але з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості .

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а абзац другий цієї норми визначає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також всі ті умови, щодо яких хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч.2 ст. 792 ЦК України вказано, що правовідносини оренди земельних ділянок регулюються законом.

Відповідно до ст.. 18 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов'язкову державну реєстрацію договорів оренди землі. Але ст.20 цього Закону передбачає реєстрацію вже укладеного договору оренди землі.

Термін реєстрації договорів оренди землі не встановлено. Сам процес реєстрації регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» і вимагає надання, крім договорів оренди, чисельної технічної документації, частина з якої виготовляється експертною установою.

Термін реєстрації договорів оренди землі з моменту їх укладання Порядком реєстрації договорів оренди землі також не встановлено, як і сторону договору, котра зобов'язана проводити таку реєстрацію.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Отже сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми.

Суд вважає, що твердження відповідача ТОВ «Агрофірма «Джулинка» про те, що моментом укладення договорів оренди земельних ділянок є дата їхньої державної реєстрації є помилковим, оскільки відповідно до зазначених положень договорів оренди та Закону України «Про оренду землі» в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Дана позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 року по справі 6-162/13-ц, яка, відповідно до ст.360-7ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України з питань застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Позивач ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Джулинка» дійшли згоди щодо істотних умов додаткового договору оренди земельної ділянки, скріпивши 4 вересня 2009 року цю угоду своїми підписами, що і є моментом укладення угоди. А тому, договір оренди земельної ділянки слід вважати укладеним 04.09.2009 року.

Додаткова угода до договору оренди земельної ділянок була укладена позивачем ОСОБА_1 04.09.2009 року строк на пять років, тому строк їх дії закінчився 04.09.2014 року.

В порядку, передбаченому ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач не використав свого переважного права на поновлення договору оренди, орендодавець позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до відповідача з відповідною заявою, в якій попередив орендаря про небажання продовжувати з ним орендні відносини і про те, що має намір забрати належну йому земельну ділянку в особисте користування.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, серед іншого, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тому позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном ( земельною ділянкою) шляхом повернення земельної ділянки є законним, обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 6, 15, 387, 626 ч.1, 627ч.1, 628 ч.1, 638 ч.ч. 1,2, 792 ч.2 ЦК України, ст. 15, 18, 31, Закону України «Про оренду землі», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка" про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном- задовольнити повністю.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка" усунути перешкоди в користуванні розташованою на території Джулинської сільської ради Бершадського району земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1, площею 2,07 га, належній йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІI-ВН № 020975 від 29.03.2002 року, шляхом повернення земельної ділянки власнику.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка" ( ідентифікаційний код юридичної особи 03733750, юридична адреса м. Умань Черкаської області, вул. Ленінської Іскри,29) на користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в сумі 904 гривні 62 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя КУЙБІДА А.І.