Справа №487/607/15-ц 14.03.2016 14.03.2016 14.03.2016
Провадження №22-ц/784/499/16
Справа № 487/607/15- ц
Провадження №22-ц/784/499/16 Головуючий у суді першої інстанції: Щербина С.В.
Категорія Доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

14 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: відповідача ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

Позивач зазначав, що з 04 серпня 2006 року по 30 липня 2009 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дочка проживає з відповідачем, яка перешкоджає позивачу у спілкуванні з дочкою. У зв'язку з цим, він був змушений звернутися до органу опіки та піклування, який прийняв рішення, згідно з яким йому надана можливість спілкування з дитиною щосуботи з 10-00 до 14-00 години з наданням права батькам змінювати порядок побачень з дитиною за їх взаємною згодою. Не дивлячись на це, відповідач не надала йому можливості спілкуватися з донькою.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити спосіб його участі у вихованні дитини щосуботи з 10 - 00 до 14 - 00 годин.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні позивача з донькою та визначено спосіб участі ОСОБА_5 у спілкуванні з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні, шляхом надання побачень щосуботи з 10-00 до 14-00 години в присутності матері, з наданням батькам права змінювати порядок і час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на не повне з'ясування судом обставин справи, не надання їм належної оцінки, порушення норм матеріального та процесуального права, а також те, що спілкування з батьком негативно впливатиме на дитину, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

-2-

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Визначаючи спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні дитини, суд першої інстанції вважав можливим встановити часи спілкування позивача з дитиною у присутності матері та з наданням батькам права змінювати порядок і час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 того ж кодексу, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

З матеріалів справи вбачається, що сторони розірвали шлюб, від якого в них є донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матір'ю.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14 листопада 2014 року було визначено участь батька у вихованні малолітньої ОСОБА_6, надавши йому можливість спілкуватися з дитиною щосуботи з 10.00 години до 14.00 години та наданням права батькам змінювати порядок побачень з дитиною за їх взаємною згодою. Однак відповідач перешкоджала позивачу в спілкуванні з дитиною.

Відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи, письмовий висновок органу опіки та піклування по суті позовних вимог ОСОБА_5 суду першої інстанції не надавався.

Під час апеляційного розгляду виконавчий комітет Миколаївської міської ради надав письмовий висновок органу опіки та піклування, за яким вважав доцільним визначити участь батька у вихованні малолітньої ОСОБА_6, надавши йому можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною щосуботи з 10.00 години до 14.00 години.

Колегія суддів погоджується з таким висновком. Дівчинці на даний час виповнилось 7 років і її вік, стан здоров'я дозволяють батьку зустрічатися з дитиною.

-3-

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що батько має якісь негативні звички, або існують істотні обставини, які можуть впливати на дитину матеріали справи не містять.

Навпаки, ОСОБА_5 є фізичною особою - підприємцем, характеризується як спокійна, врівноважена людина, у якої відсутні шкідливі звички.

Наявність в матеріалах справи акту психологічного дослідження № 4-15 психолога - практика від 17 листопада 2015 року, з якого вбачається, що виходячи з егоїстичних інтересів позивача на шкоду інтересів власної дитини, його підвищеної емоційної збудливості, невміння безконфліктно вирішувати проблеми, категоричність суджень, відсутність у нього толерантності до чужої думки та психіки дитини, проведення зустріч батька та доньки можуть принести не стільки користі, скільки шкоди психіки дитини, не може свідчити про наявність у батька негативних звичок, а викликано лише тим, що мати перешкоджає батьку дитини у їх спілкуванні. Між батьком та матір'ю склалися неприязні стосунки, а тому негативне ставлення матері до батька впливає на емоційний стан дитини. До того ж, зазначений висновок був зроблений психологом - практиком лише зі слів матері дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Доказів про те, що участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею суперечить якнайкращим інтересам дитини матеріали справи не містять.

Ухвалюючи рішення, суд першої інтонації, відповідно до вимог ст. ст. 141, 153, 158 СК України, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Із змісту апеляційної скарги та із змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення суду.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко