АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1754/16 Головуючий 1-ї інстанції Ференчук О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Коровіна С.Г.,

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі - 1 600,00грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що з 11.10.2003р. по 23.11.2015р. перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку - ОСОБА_3, 14.03.2004р.н., та сина - ОСОБА_4, 21.03.2011р.н., які на теперішній час проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач є працездатною особою, однак офіційно ніде не працює, добровільно ніякої допомоги на виховання та утримання дітей не надає і це змусило її звернутися до суду за стягненням аліментів у примусовому порядку. Також, просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 3 562,01грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 не зявився, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 800,00грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, 14.03.2004р.н. та сина ОСОБА_4,21.03.2011р.н., по 1 600,00грн. щомісяця, але не менш ніж 30% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 28 липня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 3 562,01грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його змінити, а саме зменшити розмір аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, 14.03.2004р.н. та сина ОСОБА_4, 21.03.2011р.н., з 1 600,00грн. до 800,00грн. щомісяця, але не менш ніж 30% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам. Зазначив, що судом не враховано, що він не має постійного заробітку, оскільки існує за рахунок випадкових заробітків. Крім того, він оплачує комунальні послуги за себе і дитину, яка зареєстрована разом з ним за адресою: АДРЕСА_1. Вважає, що розмір аліментів на двох дітей в сумі 800,00грн. щомісячно, який він згоден виплачувати, не суперечить діючому законодавству, оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент ухвалення рішення прожитковий мінімум на дитину до 6 років складав 1 167,00грн. (30% від цієї суми становить 350,10грн.), а для дитини від 6 до 18 років 1 455,00грн. (30% від цієї суми складає 436,50грн.).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2003р. по 23.11.2015р., від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, 14.03.2004р.н., та сина ОСОБА_4, 21.03.2011р.н. (а.с.3-5).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2015року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матірю, про що в судовому засіданні не заперечував і сам відповідач.

Позивач працює гардеробником за строковим трудовим договором, самостійно оплачує комунальні послуги, несе витрати повязані з навчанням та додатковими зайняттями дітей, купує одяг та шкільне приладдя.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно з ч.1ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю сторін. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу), або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачується щомісячно.

За правилами ст.ст. 182, 183, 184 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом із врахування стану здоровя дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, наявності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Задовольняючи позов та визначаючи розмір щомісячних платежів аліментів на дочку ОСОБА_6, 14.03.2004р.н. та сина ОСОБА_7, 21.03.2011р.н. саме в розмірі 1 600,00грн. суд виходив з матеріального стану сторін, відсутності на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сімї, а також врахував, що відповідач на даний час офіційно не працює, але має постійні тимчасові заробітки, і те, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років станом на 01 січня 2015 року складає 1 032,00грн. та для дітей віком від 6 до 18 років 1 286,00грн., відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік».

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України).

У статті 58 ЦК України визначено вимоги, щодо належності доказів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду доказів, які не стосуються предмета доказування.

Доказів, стосовно надання ОСОБА_1 будь-якої матеріальної допомоги ОСОБА_2 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_7 та неповнолітньої дочки ОСОБА_6 ні суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надано. Також не надано суду доказів того, що на утриманні відповідача перебувають інші діти або непрацездатні члени сімї.

Доводи апелянта, стосовного того, що розмір аліментів в сумі 800,00грн. щомісяця на обох дітей, яку він в змозі сплачувати відповідає діючому законодавству, оскільки ця сума є не меншою ніж 30% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегією суддів не приймаються, т.я. ця сума є явно не достатньою для утримання та виховання чотирирічного сина та дванадцятирічної дочки. Аліменти в розмірі 30% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є встановлений законодавцем мінімум. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV „Про виконавче провадження (з послідуючими змінами та доповненнями) він не повинен перевищувати 50% (відсотків) заробітної плати цієї особи.

Вирішуючи спір, судом повно та всебічно досліджені обставини справи, правильно визначено норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, та наданим доказам дана належна правова оцінка, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру стягнутих аліментів.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді