Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Гордійчук С.О., Григоренко М.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

25 грудня 2015 року ПАТ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не дослідив розрахунок заборгованості відповідно до якого вбачається остання сплата по кредиту 26 лютого 2013 року, а тому строк позовної давності було перервано у відповідності до ч.1 ст. 264 ЦПК України.

Просить рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з такого.

Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між ПАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що діє строку дії картки.

Внаслідок несвоєчасного виконання зобов'язання, за відповідачкою утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 31 жовтня 2015 року становить 14266,09 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1590,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8719,83 грн., заборгованість по пені - 2800,00 грн.; штраф - 500.00 грн. (фіксована частина), 655,53 грн. (процентна складова).

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

Згідно із ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості, відповідно до якого остання сплата по кредиту відбулася 26 лютого 2013 року, а тому строк позовної давності було перервано у відповідності до ч.1 ст. 264 ЦК України (а.с. 6).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки відповідачка належним чином взяті на себе зобов'язання не виконала, за останньою утворилася заборгованість по кредиту, яка згідно розрахунків до договору складає 14266,09 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3.ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 459 ЦК України).

Умовами вказаного кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня за прострочення оплати.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, останню проплату за кредитним договором відповідачка здійснювала 26 лютого 2013 року.

Статтею 258 ЦК України встановлено, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач звернувся з такою заявою 07 квітня 2016 року (а.с. 48).

Колегія суддів вважає таку заяву обґрунтованою.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Строк, як часова категорія, характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч.1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього місяця строку.

Позивач звернувся до суду 25 грудня 2015 року.

Враховуючи, що нарахування неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду починаючи з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Правова природа пені така, що строку позовної давності щодо її стягнення обчислюється за кожним днем (місяцем), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму.

Відповідно до встановлених обставин в межах річного строку пеня складає 1200 грн. за період з 26 листопада 2014 року по 26 листопада 2015 року.

З огляду на вище наведене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 309, 313, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2007 №б/н у розмірі 12 666 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 09 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 1590 (одна тисяча пятсот девяносто) грн. 73 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 8719 (вісім тисяч сімсот девятнадцять) 83 коп., заборгованість по пені 1200 (одна тисяча двісті) грн.; штраф 500 (пятсот) грн. (фіксована частина), 655 (шістсот пятдесят пять) 53 коп. (процентна складова).

В решті позову відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді : М.П. Григоренко

ОСОБА_2