У х в а л а

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Хмельницької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Ательє «Силует», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу,

в с т а н о в и л а :

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 9 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилила, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2015 року залишила без змін.

25 липня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 16, частини першої статті 230, частин першої, другої статті 228 Цивільного кодексу України, статей 1 - 3, 5, 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», статей 2, 5, 6, 8 Закону України «Про приватизацію державного майна», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права заявниці посилаються на рішення Господарського суду Вінницької області від 29 листопада 2006 року, рішення Господарського суду Одеської області від 21 травня 2008 року, рішення Апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2009 року, ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2009 року, постанови Верховного Суду України від 2 вересня 2008 року і 30 березня 2016 року, в яких, на їх думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Водночас заявниці порушують питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень, посилаючись на поважну причину його пропуску, а саме на те, що ухвала суду касаційної інстанції була направлена їм лише 26 травня 2016 року (про що свідчить поштовий штемпель на конверті).

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про його задоволення, оскільки причина пропуску строку подання заяви про перегляд судових рішень є поважною.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 13 квітня 2016 року, про перегляд якої порушують питання заявниці, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про відмову в задоволенні заявлених вимог, оскільки позивачки не надали доказів на підтвердження порушення їх конституційних прав, права на звернення до загальних зборів товариства покупців щодо їх прийняття в товариство в порядку статті 13 Угоди про спільну діяльність, а також створення умисних перешкод позивачам у реалізації їх прав з боку відповідачів.

Разом з тим рішення Господарського суду Вінницької області від 29 листопада 2006 року, рішення Господарського суду Одеської області від 21 травня 2008 року, рішення Апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2009 року, ухвала Апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2009 року, постанови Верховного Суду України від 2 вересня 2008 року і 30 березня 2016 року, надані заявницями на підтвердження підстави перегляду судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, не можуть слугувати прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у справах з подібних правовідносин, оскільки не є судовими рішеннями судів касаційної інстанції у розумінні пункту 3 частини першої статті 358 цього Кодексу.

Таким чином, відсутні правові підстави вважати подану заяву про перегляд судових рішень обґрунтованою.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 356, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_25, ОСОБА_5 про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_25, ОСОБА_5 строк для подання заяви про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Хмельницької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Ательє «Силует», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 18 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко