Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2016 Справа №607/7363/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Добрянської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштівза договором позики грошей, посилаючись на те, що 31 березня 2014 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким вона позичила відповідачу кошти в сумі 5500,00 доларів США, які відповідач зобовязалася повернути в строк до 11.04.2014 року. Оскільки позики увстановлений договором строк ОСОБА_4 не повернула з останньої рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30.07.2014 року стягнуто вищевказану суму боргу, що в гривневому еквіваленті становить 64900 грн.Однак відповідач по даний час стягнутих за рішенням суду коштів не повернула та ухиляється від виконання зобовязання по поверненню боргу. Оскільки пунктом 6.3 Договору позики сторони погодили, що за прострочення повернення коштів позичальник сплачує 1 % від суми позики за кожен календарний день прострочення, тому просить стягнути з відповідача відсотки за прострочення повернення суми боргу за період з 11.04.2014 року по 11.06.2016 року в сумі 43560,00 Доларів США, а також в силу ст. 625 ЦК України 388,32 Доларів США відсотків за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 11.04.2014 року по 11.06.2016 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав і мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подала. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

31 березня 2014 року між ОСОБА_1Г.(Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник) був укладений Договір позики, згідно якого ОСОБА_1 позичила відповідачу кошти в сумі 5500,00 доларів США, які ОСОБА_4 зобовязалася повернути в строк до 11.04.2014 року.

Пунктом 6.3 Договору позики сторони ОСОБА_1Г.(Позикодавець) та ОСОБА_4 (Позичальник)погодили, що за прострочення повернення коштів позичальник сплачує 1 % від суми позики за кожен календарний день прострочення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.07.2014 року з ОСОБА_2 стягнуто в користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 31.03.2014 року в розмірі 64900 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 19.09.2014 року вирішено:виправити допущені описки в рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2014 року, зазначивши, що основна сума позики за договором від 31 березня 2014 року, укладеним між позивачкою та відповідачкою, була 5500 (пять тисяч пятсот) дол. США.

Згідно ст. 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як встановлено в судовому засіданні на момент звернення позивача до суду, відповідач ОСОБА_4 не повернула позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5500 доларів США позичені згідно договору позики від 31.03.2014 року, тобто не виконала зобовязання, передбачені умовами договору позики.

Згідно представленого позивачем розрахунку відсотки за прострочення повернення суми боргу за період з 11.04.2014 року по 11.06.2016 року складають 43560,00 Доларів США (сума боргу 5500,00 Доларів США х 792 днів прострочки х 1% = 43560,00 Доларів США), а також в силу ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 388,32 Доларів США відсотків за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 11.04.2014 року по 11.06.2016 року.

Постановою ВСУ від 06.06.2012 у справі за № 6-49 цс12 розяснено, що суди повинні враховувати, що, коли в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобовязання настає на підставі вимог закону, а саме ст.625 ЦК. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у звязку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредитом), слід уважати іншим розміром процентів, установленим договором відповідно до ч.2 ст.625 ЦК.

Беручи до уваги, що п 6.3 Договору позики сторони ОСОБА_1Г.(Позикодавець) та ОСОБА_4 (Позичальник)погодили, що за прострочення повернення коштів позичальник сплачує 1 % від суми позики за кожен календарний день прострочення, що в слід вважати іншим розміром процентів, установленим договором відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 388,32 Доларів США відсотків нарахованих позивачем згідно ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 11.04.2014 року по 11.06.2016 року до задоволення не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 43560,00 доларів США нарахованих відсотків за прострочення повернення позичених згідно договору позики від 31.03.2014 року коштів в період з 11.04.2014 року по 11.06.2016 року.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 228-232, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 533, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН ) в користь ОСОБА_1 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) 43560,00 доларів США нарахованих відсотків за прострочення повернення позичених згідно договору позики від 31.03.2014 року коштів заперіод з 11.04.2014 року по 11.06.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН ) в користь ОСОБА_1 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1)3654,00 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р.М.Грицак