АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/834/16 Головуючий І інстанції: Клименко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі свого представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року по справі за заявою Харківської міської ради, заінтересована особа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу майна до комунальної власності,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Харківська міська рада звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу майна до комунальної власності.

В обґрунтування вимог заявник посилався на те, що власник квартири ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 11 грудня 2007 року.

З моменту смерті власника квартири правовстановлюючі документи, в тому числі документи про прийняття спадщини до КП «Жилкомсервіс» ніхто не надавав.

У звязку з чим у відповідності до вимог ст. 274, 1277 ЦК України позивач просив визнати спадщину відумерлою та передати її у комунальну власність.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року заяву Харківської міської ради задоволено. Визнано відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 11 грудня 2007 року. Передано у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, не будучи особою, що приймала участь у розгляді справи, подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій порушує питання про його скасування та залишення заяви Харківської міської ради без розгляду з посиланням на положення ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного зясування обставин справи та без залучення його до участі у розгляді справи, тим самим порушив його права як спадкоємця на спірну квартиру.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені Харківської міською радою у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно та всебічно зясував і встановив дійсні обставини справи, правильно визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли.

Задовольняючи заяву Харківської міської ради, суд першої інстанції виходив із того, що якщо власник спірного майна не заявив своїх прав на нього то у відповідності до вимог ст. 335 ЦК України є підстави для передання майна у комунальну власність територіальної громади м. Харкова.

За даними довідки з місця мешкання про склад сім'ї та прописку, наданої КП «Жилкомсервіс» від 30.05.2014 року за №274, в квартирі АДРЕСА_2 була зареєстрована ОСОБА_3, яка знята з реєстрації у звязку зі смертю.

Відповідно до інформації КП «Харківське міське БТІ» від 01.08.2014р. № 5590 - 1/2 частина квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.02.1995 р. ХМЦПДЖФ, р. №7-95-48284 та 1/2 частини квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про спадщину виданого 20.06.1998 р. 4-ю ХДНК, р. № 2-2939.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.09.2014р. відомості стосовно власників квартири АДРЕСА_2 відсутні.

З поквартирної картки (форма Б) вбачається, що інші особи, в тому числі члени сім'ї, родичі, при житті ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 не проживають.

Згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг КП «Жилкомсервіс», станом на 01.06.2014р., борг становить 3537,69 грн.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується, находить його таким, що ґрунтується на основі повно зясованих обставин у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 судова колегія у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України перевірила шляхом дослідження доказів, наданих при поданні апеляційної скарги, ненадання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ОСОБА_1 не приймав участі у розгляді справи).

Так, в ході апеляційного розгляду справи встановлено, підтверджено ОСОБА_1 та підкріплено письмовими доказами, що квартира АДРЕСА_4 належала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 11 грудня 2007 року (а.с.10;68).

Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: квартиру АДРЕСА_5(а.с.69;72).

Спадкоємцем першої черги на день смерті ОСОБА_3К була її донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 06 лютого 2015 року.

Спадщину після матері ОСОБА_3, її донька ОСОБА_5 не приймала, оскільки разом з нею не мешкала, до нотаріальної контори не зверталася (а.с.72).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, її сину ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на однокімнатну квартиру №1 по проспекту Косіора в будинку готельного типу №89 в м. Харкові(а.с.71).

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог діючого цивільно-процесуального законодавства ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження факту постійного проживання з бабусею, користування спірною квартирою (постійного проживання, оплати комунальних послуг).

Згідно відповіді Четвертої харківської державної нотаріальної контори від 02 листопада 2015 року протягом шести місяців після смерті ОСОБА_3 ніхто до нотаріальної контори не звертався, у спірній квартирі зареєстрований не був.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що він як спадкоємець пятої черги за законом фактично прийняв спадщину, та за результатами розгляду цивільного позову може отримати право власності на спірну квартиру, судова колегія не може прийняти за обставину, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

25 листопада 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання (а.с.77-78).

Як на час розгляду справи судом першої інстанції так і на час перегляду рішення в апеляційному порядку належних та допустимих доказів щодо порушеного його прав ОСОБА_1 не надано. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно в всебічно зясованих обставин, на які заявник посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -