Справа № 524/7598/16-ц
Провадження № 2/524/2553/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2016 року м.Кременчук

Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Андрієць Д.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Кременчуцькому об`єднаному міському військовому комісаріату, Кременчуцькому гарнізону (військова частина НОМЕР_1 ), квартирно-експлуатаційному відділу м.Полтави іншим поважним органам вчиняти будь-які дії спрямовані на перерозподілення іншим особам квартири АДРЕСА_1 або подання відомостей про те, що ця квартира вільна і не розподілена ОСОБА_1 і членам його сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали заяви, справи № 524/7598/16-ц встановив наступне.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав № 5 від 07.02.2014 року, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

В своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що за час перебування на квартирному обліку при Кременчуцькому ОМВК йому була розподілена квартира АДРЕСА_1 . Оскаржуваним рішенням житлової комісії військового комісаріату його та членів його сім`ї було знято з квартирного обліку. Вважає, що розподілена йому квартира за час оскарження рішення відповідача по справі може бути розподілена іншій особі, що унеможливить виконання судового рішення.

Однак, на думку судді, запропонований позивачем захід забезпечення позову не відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки у позові ОСОБА_1 просить скасування рішення житлової комісії при Кременчуцькому ОМВК в частині зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку. Позивачем не обґрунтовано та не доведено те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання можливого позитивного для позивача рішення суду.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України обов`язок по доведенню наявності таких обставин лежить саме на особі, яка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.
Враховуючи зазначене, суддя приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-154 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.Д.Андрієць