У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між сторонами 23 липня 2013 року було укладено шлюб, від якого народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач проживає окремо, вихованням дочки не займається. Кошти на утримання дитини не надає, а також уникає від надання будь-якої матеріальної допомоги на її утримання. Позивачка не має можливості самостійно утримувати дочку, оскільки не працює, займається вихованням малолітньої дитини. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісяця до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що на період зачаття дитини вони з дружиною практично не підтримували інтимних відносин. Після звістки про вагітність, відповідач не сумнівався, що це його дитина. Після народження дитини, позивачка змінила своє ставлення до нього. Також відповідачеві стало відомо про те, що дитина народилась від іншого чоловіка. Позивач просив виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 грн, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти на її утримання у розмірі 500 грн, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов