Справа № 440/1341/16 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/783/6824/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю представника позивачів ОСОБА_2, представника відповідача ТзОВ «Декада 2000» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Буської районної ради, Буської центральної районної лікарні, ТзОВ «Декада 2000» про визнання договору оренди нежитлового приміщення недійсним, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,-

встановила:

В жовтні 2016 року позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися в суд з позовом до Буської районної ради, Буської Центральної районної лікарні, ТзОВ «Декада 2000» про визнання недійсним типового договору оренди № 31 нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста Буського району від 18.08.2016, укладеного між Буською центральною районною лікарнею та ТзОВ «Декада-2000», затверджененого рішенням Буської районної ради від 25.08.2016 № 125, а також визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії 7 скликання Буської районної ради Львівської області №125 від 25.08.2016 в частині затвердження протоколу засідання постійної комісії з питань комунальної власності, ЖКГ, будівництва та промисловості, роботи з засобами масової інформації № 6 від 15.08.2016 та договору оренди нерухомого майна, яке належить до спільної власності територіальних громад району № 31 від 18.08.2016 року, укладеного з товариством з обмеженою відповідальність «Декада 2000» на оренду частини приміщення Буської ЦРЛ площею 19,6 кв.м. за адресою: вул. Львівська, 77, м. Буськ для розміщення аптечного пункту.

Оскаржуваною ухвалою Буського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року відмовлено у відкриті провадження за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Буської районної ради, Буської Центральної районної лікарні, ТзОВ «Декада 2000» про визнання договору оренди нежитлового приміщення недійсним, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Повернуто ОСОБА_7 сплачений у Львівському відділенні № 4 ПАТ «ВіЕс Банк» на рахунок УДКСУ у Буському районі № 0048, код отримувача 36763541, код банку отримувача 825014, відповідно до квитанції № ПН1545 від 04.10.2016 року судовий збір в розмірі 1 102,42 (одна тисяча сто дві) гривні 42 коп.

Повернуто ОСОБА_6 сплачений у Львівському відділенні № 4 ПАТ «ВіЕс Банк» на рахунок УДКСУ у Буському районі № 0048, код отримувача 36763541, код банку отримувача 825014, відповідно до квитанції № ПН1548 від 04.10.2016 року судовий збір в розмірі 1 102,42 (одна тисяча сто дві) гривні 42 коп.

Ухвалу суду оскаржив представник позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - ОСОБА_2 вважає, що суд в порушення процесуальних норм не з»ясував природу правовідносин і дійшов помилкового висновку про те, що даний спір є публічно-правовим, тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі зазначає, що спір, що розглядається, стосується права користування нежитловим приміщенням - оренди нерухомого майна, тобто цивільного права, тому суд дійшов помилкового висновку щодо вирішення його в порядку адміністративного судочинства.

Свою позицію обґрунтовує правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України.

Просить ухвалу Буського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачів ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника відповідача ТзОВ «Декада 2000» ОСОБА_4 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод конституційне право на судовий захист повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у відкритті провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що предметом позову є визнання незаконним та скасування рішення представницького органу місцевого самоврядування Буської районної ради, яким остання затвердила протокол засідання своєї профільної постійної комісії та договір оренди нежитлового приміщення Буської ЦРЛ, яке перебуває у спільній комунальній власності територіальних громад району, тому спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наявні матеріали справи та вимоги закону колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, якою керувався суд першої інстанції, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно із п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В свою чергу, пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності віднесено до компетенції адміністративних судів.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1ст. 3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 ст. 50 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник із позовних вимог, які ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність, тощо.

Ураховуючи положення ст. 1 ЦПК України та ст. 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи.

У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Таким чином, суду першої інстанції необхідно було перевірити, чи підлягає розгляду зазначений позов у порядку цивільного судочинства, оскільки міститься спір про право цивільне, а саме: про визнання договору оренди нежитлового приміщення недійсним та визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, вцілому справа стосується права на оренду нерухомого майна.

Крім цього, прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу в оренду нежитлового приміщення (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності користування фізичною чи юридичною особою спірним нежитловим приміщенням має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Отже, передчасно вважаючи, що спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, місцевий суд допустив порушення норм процесуального права, тому постановлену ухвалу не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв»язку з чим підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 рокускасувати, передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

Т.І. Приколота