Справа № 139/842/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Із тексту позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору позики (розписка) від 16 травня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_4 отримала від позивача 100 тисяч гривень, які зобов`язувалася повернути до 01 серпня 2016 року. Оскільки свого зобов`язання ОСОБА_4 не виконала, ОСОБА_2 за захистом своїх прав та інтересів 19 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_4 боргу у примусовому порядку.

У підготовчій частині судового засідання, після оголошення прав представник позивача оголосив заяву про укладення між сторонами мирової угоди, подав суду її текст, а також клопотання сторін про визнання мирової угоди.

За текстом мирової угоди в рахунок погашення заборгованості за договором позики відповідач передає у власність позивачу належні їй дві земельні ділянки у селищі Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області по вулиці П.Морозова, 1 та нежитлову будівлю за цією ж адресою.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За положеннями ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Тобто мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду й під контролем суду, заснована на взаємних поступках угода, яка по-новому визначає їх суб'єктивні права й обов'язки та є двостороннім волевиявленням сторін. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета спору. В мировій угоді не допускається врегулювання питань, які не пов'язані з предметом спору.

У цій справі предметом позову є грошовий борг за договором позики, а в мировій угоді сторони фактично зафіксували перехід права власності на нерухоме майно від відповідача до позивача, яке, відповідно до вимог цивільного законодавства підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною 5 ст. 175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ч. 5 ст. 175 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Сторонам відмовити у визнанні мирової угоди та продовжити судовий розгляд справи.

Суддя: ____________