Справа № 175/772/16-ц
Провадження № 2/175/323/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: земельну ділянку № 87 площею 0,068 гектарів, розташовану на території садового товариства «Світанок» ОСОБА_2 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та 1/2 частину квартири № 82, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Московська, буд. 27, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 05 січня 2015 року.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 надала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без участі їх представника (а.с.73).

Представник Дніпропетровської міської ради за довіреністю ОСОБА_7 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволені позову, про що надала письмові заперечення (а.с.99-101).

Третя особа Державний нотаріус другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 надала лист про розгляд справи без її участі у звязку з зайнятістю (а.с.75).

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.150).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що батьками ОСОБА_5 (дівоче прізвище «Біла») є ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія ГД № 927801 від 30 січня 1956 року (а.с.13).

31 січня 2000 року помер ОСОБА_8, про що в книзі реєстрації актів про смерть ОСОБА_10 реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська 03 лютого 2000 року зроблено актовий запис № 223, свідоцтво про смерть серія 1-КИ № 339733 від 03 лютого 2000 року (а.с.14). Єдиною спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_8 стала його донька ОСОБА_5. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 листопада 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-5997, ОСОБА_5 успадкувала земельну ділянку площею 0,068 га, розташовану на території с.т. «Світанок», ділянка № 87, ОСОБА_2 сільської Ради народних депутатів 04 листопада 1998 року (а.с.15).

17 січня 2003 року померла ОСОБА_9, про що в книзі реєстрації актів про смерть ОСОБА_10 реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції 01 лютого 2003 року зроблено актовий запис за № 991, свідоцтво про смерть серія 1-КИ № 477704 від 01 лютого 2003 року (а.с.16). Єдиною спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_9 стала її донька ОСОБА_5. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3802, ОСОБА_5 успадкувала 1/2 частину квартири № 82, що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Московська в буд. 27 (а.с.17).

15 квітня 1978 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 був укладений шлюб (актовий запис № 452), що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 від 23 березня 2011 року (а.с.18). ОСОБА_11 змінила своє прізвище на «Гаращенко». Від даного шлюбу народився ОСОБА_1 (позивач по справі), про що 01 квітня 1980 року складено відповідний актовий запис № 593, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-КИ № 547001 виданим 23 червня 2015 року (а.с.19). В 2009 році шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 було розірвано, про що свідчить актовий запис за № 252 від 13 квітня 1982 року в Свідоцтві про розірвання шлюбу серія 1-КИ № 129558 виданим 03 листопада 2009 року (а.с.20).

02 квітня 1994 року ОСОБА_14 уклала шлюб із ОСОБА_15, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за № 254 (а.с.21), та змінила своє прізвище на «Оданець». Від даного шлюбу, 22 вересня 1994 року народилася дитина ОСОБА_16.

05 січня 2015 року померла мати позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 595968 виданим 08 січня 2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 37 від 08 січня 2015 року (а.с.22). Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку № 87 у с.т. «Світанок» ОСОБА_2 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Заповітів ОСОБА_5 не залишала.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_16, а також чоловік померлої ОСОБА_15. Встановлено, що ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в свою чергу відмовилися від прийняття спадщини шляхом подання 06 травня 2015 року відповідних заяв до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, про відмову від належних їм частин спадщини на користь ОСОБА_1 У встановлений законом строк, на підставі ст. 1268, 1269 ЦК України ОСОБА_1 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, 30 липня 2015 року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру та земельну ділянку, оскільки за життя ОСОБА_5 не зареєструвала у відповідних органах право власності на майно, яке зараз входить до складу спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.26).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент набуття прав на земельну ділянку ОСОБА_8 діяв Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)» № 28 від 15 квітня 1993 року.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції № 28 право власності на землю і право постійного користування землею посвідчувалось державними актами: на право колективної власності на землю; на право приватної власності на землю; на право постійного користування землею. Такий Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП № 036247 був виданий ОСОБА_8 04 листопада 1998 року (а.с.27), та згідно з п. 3.2 Інструкції № 28, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3411. Відповідно до ОСОБА_6 з реєстру прав власності на нерухоме майно № 997846 від 14.07.2003 року, що міститься у Спадковій справі № 299/2003АДРЕСА_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві приватної власності ОСОБА_8 (1/2 частина квартири) та ОСОБА_9 (1/2 частина квартири). Згідно з Довідкою ЖЕК № 1, що міститься у Спадковій справі № 299/2003, у вищевказаній квартирі № 82 з 1982 року і до моменту смерті проживали ОСОБА_8 (до 2000 року) та ОСОБА_9 (до 2003 року). Тобто, ОСОБА_9, відповідно до ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, який діяв на той момент, стала спадкоємицею 1/2 частини квартири № 82, що належала ОСОБА_8, так як вона як дружина померлого фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.10.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3802, яке міститься в матеріалах справи, ОСОБА_9 спадщину після ОСОБА_8 прийняла, але не встигла її оформити. Після смерті ОСОБА_9 фактично залишилося два спадкоємця: донька ОСОБА_5, та онука ОСОБА_4, яка мала право спадкувати, так як її батько ОСОБА_17 (син ОСОБА_9) на той час вже помер.

Виходячи із вищевикладеного, ОСОБА_5 мала право успадкувати 1/4 частину квартири № 82, що за життя належала ОСОБА_8, та 1/4 частину квартири № 82, що за життя належала ОСОБА_9. У свою чергу, ОСОБА_4 мала право успадкувати іншу 1/4 частину квартири № 82, що за життя належала ОСОБА_8, та іншу 1/4 частину квартири № 82, що за життя належала ОСОБА_9. Тобто, Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.10.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3802, яке видане ОСОБА_5 після смерті її матері ОСОБА_9, видане на 1/2 частину квартири, що складається з 1/4 частини квартири № 82, що за життя належала ОСОБА_8, та 1/4 частини квартири № 82, що за життя належала ОСОБА_9.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України (в редакції від 05.08.2009 року, яка діяла на момент отримання Свідоцтва), якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Проте, ОСОБА_5 за життя не встигла здійснити реєстрацію права на спадщину у відповідних органах, що слугувало відмові у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку ОСОБА_1

Згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи.

Згідно п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року з наступними змінами чинними на час ухвалення оскаржуваної постанови, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із положень ст. 1297 ЦК України випливає, що свідоцтво про право на спадщину на майно може бути видано за умови подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на майно, спір вирішується в судовому порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Положеннями ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у справі.

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця ОСОБА_1 не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права.

Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачем спадкових прав на спадкове майно у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_18 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку № 87 площею 0,068 гектарів, розташовану на території садового товариства «Світанок» ОСОБА_2 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та 1/2 частину квартири № 82, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Московська, буд. 27, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 05 січня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1222, 1261, 1268, 1269, 1273, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, паспорт серії АЕ №568942 виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 25 квітня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осібплатників податків НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку № 87 площею 0,068 гектарів, розташовану на території садового товариства «Світанок» ОСОБА_2 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, передану для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 05 січня 2015 року, та яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06 листопада 2009 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_19

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, паспорт серії АЕ №568942 виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 25 квітня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осібплатників податків НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 05 січня 2015 року, та яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 03 жовтня 2003 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_19

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Озерянська Ж.М.