04.10.2016 Справа № 756/5472/16-ц
унікальний №756/5472/16-ц
провадження №2/756/3544/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення відповідача права користування квартирою,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що їй та її дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.2003 року.

У вказаній квартирі, крім позивача та її дітей, також зареєстрований відповідач, шлюб з яким було зареєстровано 01 лютого 2008 року, а розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року.

Після розірвання шлюбу відповідача у квартирі не проживає та участі в утриманні житлового приміщення не приймає.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не проживає у квартирі без поважних причин понад один рік, позивач просила позбавити відповідача права користування квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач додатково пояснила, що 01 лютого 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року розірвано. У вересні 2014 року відповідач добровільно забрав усі свої речі та поїхав до своїх батьків, де і мешкав до літа 2015 року (АДРЕСА_4). В подальшому відповідач кілька разів (спочатку один раз на місяць, потім один раз на три місяці) приїздив в нетверезому стані і казав, що буде проживати у її квартирі, влаштовував скандали, а потім сідав у машину та їхав, тобто хотів влаштувати сварку, проте вселятися не збирався. З літа 2015 року відповідач мешкає зі своєю новою сім'єю в АДРЕСА_2. Як вказала позивач, разом з нею проживають її донька від першого шлюбу та їх спільний з відповідачем син, проте син проживає періодично, то у неї, то у матері відповідача.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказав, що до реєстрації шлюбу тривалий час проживав з позивачем цивільним шлюбом. За час перебування в шлюбі вони разом зробили перебудову квартири (надбудували другий поверх), при чому багато робіт було зроблено саме ним особисто, однак самочинне будівництво вони не узаконювали. Відповідач зазначив, що на момент розірвання шлюбу він проживав у спірній квартирі, і після розірвання шлюбу він ще 2-3 місяці проживав у спірній квартирі. Якось у жовтні 2014 року він прийшов з роботи, проте у зв'язку з тим, що у дверях були змінені замки, він не зміг зайти до квартири. Він забрав з гаража свої робочі інструменти, а його особисті речі позивач йому привезла сама. З того часу він почав проживати у батьків в с. Горенка, де проживав до вересня 2015 року. На даний час проживає з іншою жінкою в цивільному шлюбі, проживає за її адресою. Також відповідач вказав, що з позовом про вселення до квартири позивача він не звертався, хоча і намагався вселитися, коли жив з батьками: писав дільничному, проте це не дало результатів, приїздив до позивача поговорити та домовитися щодо його проживання в кімнаті, проте вона його не пустила, після чого він більше спроб вселитися не робив. Крім того, як зауважив відповідач, він вважає, що у зв'язку з проведеними у квартирі поліпшеннями він має право проживання у ній.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що є сусідом сторін, проживає в АДРЕСА_3. Свідок знає, що сторони жили разом, будувалися, у 2014 році розлучилися. Відповідач в квартирі позивача після розлучення не проживає, проте чи добровільно він залишив квартиру свідок не знає, свідком того, щоб відповідач намагався вселитися до квартири позивача, він не був.

Свідок ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні, пояснила, що є матір'ю позивача. Знає, що її донька розвелася з чоловіком, відповідачем по справі, у серпні 2014 року, після чого її чоловік добровільно пішов з квартири. Також свідок знає, що у відповідача з'явилася нова сім'я. Такого, щоб відповідач приходив та хотів вселитися, свідок не чула. Як вона зрозуміла, між позивачем та відповідачем була домовленість, що відповідач бере, що хоче і їде з квартири.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 2003 року, виданого КП «Управління житлового господарства».

Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданих 20 грудня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1, виданого 01 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01 лютого 2008 року зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року.

Згідно довідки форми №3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» №75/537 від 08.04.2016 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 (з 22.05.1984 року), її донька ОСОБА_4 (з 15.10.1998 року), її син ОСОБА_3 (з 30.11.2002 року) та відповідач по справі ОСОБА_2 (з 04.05.2007 року).

Згідно актів про не проживання від 02 грудня 2014 року та від 07 січня 2015 року, складених мешканцями будинку АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з серпня 2014 року.

З пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, вбачається, що відповідач у квартирі не проживає з вересня 2014 року, квартиру залишив добровільно.

З показань свідків вбачається, що відповідач у квартирі не проживає з часу розірвання шлюбу.

Доказів того, що відповідачу позивачем чинилися перешкоди у користуванні квартирою, доказів того, що відповідач намагався вселитися до квартири, суду не надано.

Надана відповідачем копія відповіді Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо розгляду заяви відповідача про вжиття заходів до його колишньої дружини з приводу чинення йому перешкод у користуванні частиною квартири, не є належним доказом чинення відповідачу перешкод у користуванні квартирою, оскільки в ній міститься посилання на те, що відносини, які виникли між сторонами, відносяться до цивільно-правових, у зв'язку з чим відповідачу запропоновано звернутися до суду з відповідним позовом.

Разом з тим, як вбачається з пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні, він до суду з позовом з приводу чинення йому перешкод у користуванні квартирою або щодо вселення до спірної квартири не звертався. Також відповідач зазначив, що з вересня 2015 року проживає з іншою жінкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу і з листопада 2014 року спроб вселитися в квартиру не робив.

Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин понад один рік.

Підстави для захисту прав позивача, як власника квартири, саме шляхом позбавлення відповідача права користування квартирою АДРЕСА_1, відсутні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко