Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Юний динамівець", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування наказу про звільнення , поновлення на роботі , стягнення майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом КДЮСШ "Юний динамівець", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування наказу про звільнення , поновлення на роботі , стягнення майнової та моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в який доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а саме через погіршення здоровя батьків.

Також зазначає, що суд першої інстанції не правильно оцінив докази щодо ознайомлення позивача із наказом про звільнення і той факт, що роботодавець не виконав вимоги ч.2 ст. 47 КЗпП України, оскільки законодавством не передбачено поштове відправлення наказів про звільнення.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у трудових відносинах з урахуванням суті позовних вимог виконання вимог трудового законодавства доводить роботодавець, а не звільнений працівник і не застосував до спірних правовідносин необхідні норми матеріального права, а саме ст. 149 КЗпП України.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу № 48 від 30 вересня 2009 року прийнятий на посаду тренера-викладача з тхеквондо ФТФ у Комплексну дитячу юнацьку спортивну школу "Юний динамівець".

З матеріалів справи вбачається, що наказом № 89-к від 27 грудня 2010 року, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, ОСОБА_1 звільнено з посади тренера-викладача.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, позивачем пропущено строк звернення до суду.

Однак, колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом № 70-к від 11 листопада 2010 року, за порушення вимог пп. 8 п. 3.6. Статуту КДЮСШ "Юний динамівець", а саме за неявку в дирекцію КДЮСШ "Юний динамівець" 18 жовтня 2010 року на запрошення директора школи, тренеру-викладачу ОСОБА_1 оголошено догану (т.1 а.с. 62).

Наказом № 71-к від 11 листопада 2010 року, за порушення вимог п.12 ч. 1 ст. 34 Типового положення про ДЮСШ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року № 993, пп.4, п. 3.2., пп.1 п. 5.8 Правил внутрішнього розпорядку КДЮСШ "Юний динамівець", тренеру-викладачу ОСОБА_1 за запізнення 18 жовтня 2010 року, оголошено догану (т.1 а.с. 63).

Наказом № 72-к від 11 листопада 2010 року, за порушення вимог пп.9 ч. 1 ст. 33 Типового положення про ДЮСШ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року № 993, пп.4, п.3.6, п.4.12 Статуту КДЮСШ "Юний динамівець", пп.1 п. 3.2 Правил внутрішнього розпорядку КДЮСШ "Юний динамівець", а саме за відсутність та не подачу 18 жовтня 2010 року перед початком проведення навчально-тренувального заняття в групі попередньої базової підготовки журналу обліку роботи групи, тренеру-викладачу ОСОБА_1 оголошено догану (т.1 а.с. 64).

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

На виконання вимог наказу №68 від 25 жовтня 2010 року ОСОБА_1 надав пояснення-заперечення щодо викладених в наказі порушень трудової дисципліни (т.1 а.с. 73).

Притягуючи ОСОБА_1, наказами №70-к від 11 листопад 2010 року, №71-к від 11 листопада 2010 року, №72-к від 11 листопада 2010 року до дисциплінарної відповідальності за неявку в дирекцію КДЮСШ «Юний динамівець», за запізнення на роботу, за не подачу журналу обліку роботи групи, відповідач не врахував пояснень позивача, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок та оголосив за кожний з них догану, чим порушив вимоги ст. 149 КЗпП України.

Наказом № 88-к від 21 грудня 2010 року та наказом 88-к від 27 грудня 2010 року за порушення вимог п.12 ч. 1 ст. 34 Типового положення про ДЮСШ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року № 993, пп.4, п. 3.2., пп.1 п. 5.8 Правил внутрішнього розпорядку КДЮСШ "Юний динамівець", а саме за відсутність навчально-тренувального занятті з тхеквондо ВТФ 01 грудня 2010 року, тренеру-викладачу ОСОБА_1 двічі оголошено догану за одне й те саме порушення (т.1 а.с. 68-69).

В порушення вимог ст. 149 КЗпП України у ОСОБА_1 за відсутність 01 грудня 2010 року на навчально-тренувальному занятті з тхеквондо ВТФ, пояснення відібрані не були, акт про відмову від надання пояснень не складався, що є порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень і є підставою для визнання цих наказів незаконними.

Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Звільняючи з роботи ОСОБА_1, відповідач у своєму наказі № 89-к від 27 грудня 2010 року, не зазначив за який проступок був звільнений позивач, пославшись лише на систематичне невиконання ОСОБА_1 обовязків покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (т.1 а.с. 70).

Згідно із п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог чинного законодавства.

Вищезазначені обставини суд першої інстанції не врахував, належної оцінки не надав, а тому дійшов неправомірного висновку щодо необґрунтованості позову.

Згідно вимог ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про поновлення на роботі в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06 листопада 1992 року, встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, з уточненої заяви позивача від 13 червня 2016 року, про звільнення він дізнався весною, а саме в березні 2011 року.

Позивач відмовився ознайомлюватися зі змістом наказу, у звязку з чим складено акт про відмову від ознайомлення (т.2 а.с. 29).

Вищезазначений наказ був направлений позивачу поштою листами від 06 січня 2011 року та 13 січня 2011 року (т.2 а.с. 1-3).

З часу свого звільнення і до дати подання даного позову до суду позивач жодного разу не звертався до відповідача з заявою чи усним проханням про отримання копії наказу про звільнення.

Таким чином, позивачем пропущено строк для звернення до суду.

ОСОБА_1 не надав беззаперечних доказів на підтвердження фактів, що перешкоджали йому звернутися до суду, а факти звернень до інших державних органів та установ не є підставою для визнання поважними причин пропуску строку, пропущений позивачем строк поновленню не підлягає.

З огляду на вище наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Юний динамівець", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування наказу про звільнення , поновлення на роботі , стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий А.М. Шеремет

Судді С.О. Гордійчук

ОСОБА_7