Номер провадження: 22-ц/785/5277/16
Головуючий у першій інстанції Крутова О. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 січня 2016 року,

встановила:

У січні 2015 року ПАТ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.07.2006 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36 відсотків на рік за користування кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.11.2014 року в нього виникла заборгованість, яка склала загальну суму по кредиту, процентам, штрафам - 42 439,17 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

29.04.2015 року ПАТ «Приватбанк» уточнив позовні вимоги, зазначив, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12.09.2012 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у сумі 25 447,26 грн. Проте, вказане рішення суду з моменту ухвалення не виконано, внаслідок чого станом на 30.11.2014 року, перед позивачем виникла заборгованість у сумі 39 942,07 грн. Від суми заборгованості 39 942,07 грн. відраховується сума у розмірі 25 447,26 грн., яка задоволена рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12.09.2012 року, різниця становить 14 494,81 грн., а також штрафи на загальну суму 1 224,74 грн. Таким чином, заборгованість за кредитним договором склала суму 15 719,55 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 11 січня 2016 року у задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ПАТ «Приватбанк». В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12.09.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 20.07.2006 року у розмірі 25 447,26 грн.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду знаходиться на стадії виконання. Це підтверджується копією відповіді відділу державної виконавчої служби від 12.06.2015 року за № 4146/03-43, в якому зазначено, що щомісячно з 17.03.2014 року утримується 20% з пенсії ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа за №2-493/10 виданого Арцизьким районним судом Одеської області від 19.10.2012 року про стягнення заборгованості у розмірі 25 447,26 грн. (а.с. 68, 69).

З копії відомості про відрахування з особистого рахунку ОСОБА_2 вбачається, що з березня 2014 року щомісячно нараховані суми по відрахуванню боргу на підставі виконавчих документів (а.с. 41).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статями 530, 599 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно роз'яснень, викладених у абзаці другому пункту 17 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, виконання позичальником зобов'язання перед кредитором, не може розглядатися як установлення строку дії кредитного зобов'язання, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Тобто, після набрання чинності судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, строк кредитного договору закінчується, тому банк з цього моменту втрачає право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки.

За наявності ухваленого судового рішення від 12.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 20.07.2006 року у розмірі 25 447,26 грн., у позивача, всупереч доводів апеляційної скарги, відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки, які передбачені даним кредитним договором.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

С.М.Сегеда