АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою Мозолевської Вікторії Вікторівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, в якому просив в рахунок погашення заборгованості у сумі 663 630 грн 37 к за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк».

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 13 вересня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №НКЛ-4544981, за яким банк на умовах платності, повернення та строковості надав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 850000 грн зі сплатою 34,53% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №б/н від 13 вересня 2012 року, за яким остання передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, ринкова вартість згідно зі Звітом про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості, що виданий ТОВ «Незалежна експертна компанія «Правий берег» скаладає станом на 21серпня 2012року - 744 470 грн.

Позивач зазначає, що виконав взяті на себе зобов'язання №НКЛ-4544981 від 13 вересня 2012 року проте ОСОБА_3 умови кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим станом на 28 липня 2015 року виникла заборгованість в сумі 663 630 грн 37 к., з яких 549 774 грн 65 к. - заборгованість по тілу кредиту, 77 043 грн 75к. - заборгованість по відсоткам, 36 811 грн 97к. - комісія за ведення кредиту.

Посилаючись на умови вищезазначеного Кредитного договору та Договору іпотеки, а також ст.37 Закону України «Про іпотеку», позивач просить суд задовольнити позов.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач Мозолевська В.В. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема зазначає, що банк звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком право власності, а тому оцінка предмета іпотеки по даній справі не потрібна, а необхідна для вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, коли йдеться про продаж майна на прилюдних торгах. Також вказує, що незважаючи на можливість позасудового вирішення питання про передачу іпотекодержателю у власність предмета іпотеки у рахунок погашення забезпечених іпотекою його майнових прав ст.36 Закону України «Про іпотеку» не виключає можливість прийняття рішення судом про визнання за банком права власності на предмет іпотеки.

Сторони у судове засідання не з'явились про день час, та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомляли. Тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розглядати справи за відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судом, 13 вересня 2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №НКЛ-4544981, згідно якого Банк взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 850 000,00 грн. з кінцевим терміном погашення заборгованості 12 вересня 2019 року.

У відповідності до п.п.1.1.1. договору передбачено платуза користування кредитом у вигляді процентів становить: 16% річних у разі, якщо позичальником виконуються всі умови цього договору належним чином; 21 % річних у разі невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п.5.8,5.9, 5.10 цього договору. Зазначений розмір процентної ставки вступає в дію, починаючи з моменту (дати) невиконання зазначених зобов'язань та діє до дня (включно) виконання зобов'язань передбачених п.п.5.8,5.9, 5.10 цього договору; 21% річних у разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в п.п. 1 цього розділу. Зазначений розмір процентної ставки вступає в дію, починаючи з дня (дати) наступного за кінцевим терміном днем погашення заборгованості за кредитом, по день (дату) фактичного погашення заборгованості за цим договором.

Пунктом 1.6 кредитного договору визначено, що сукупна вартість кредиту за цим договором, з урахуванням та вартості всіх супутніх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговування та погашення, які необхідно здійснити як на користь кредитора так і на користь третіх осіб, зазначена у реальній процентній ставці, в абсолютному значенні подорожчання кредиту. Розмір реальної процентної ставки дисконтує всі майбутні платежі позичальника за кредитом до чистої суми виданого кредиту і з урахуванням сплати процентів за користування кредитом, комісій та інших плат, пов'язаних х наданням супутніх послуг, передбачених цим договором та складає 34,53%на рік.

Судом встановлено, що банк виконана взяті на себе зобов'язання та надав кошти відповідачу, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 14 вересня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором№НКЛ-4544981 від 13 вересня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, умовами якого визначено, що ОСОБА_2 передає в іпотеку банку належне їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 28 вересня 1999 року державним нотаріусом 21-ої Київської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №3-2896, зареєстроване також в КМБТІ 27 жовтня 1999 року за №7181, нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 64,5 кв.м, житловою площею 32,3 кв.м.

Пунктом 2.3.1 договору іпотеки сторони встановили ринкова вартість предмету іпотеки згідно зі звітом про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості, що виданий ТОВ «Незалежна експертна компанія «Правий берег» складає станом на 21 серпня 2012 року- 744 470 грн.

Також судом встановлено, що 30 квітня 2013року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір №1 до кредитного договору№НКЛ-4544981 від 13 вересня 2012 року, відповідно до якого виклали п.1.1,1.5,1.8 у новій редакції закрема сторонами погоджено, що плата за користування кредитними коштами становить15,5% річних. Також погодили, що у випадку невиконання ОСОБА_3своїх зобов'язань за Кредитним договором плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 20,5% річних починаючи з дня невиконання зазначених зобов'язань. Крім того сторонами підписано графік погашення заборгованості із зазначенням конкретних дат сплати ОСОБА_3своєї заборгованості перед банком.

Отже судом встановлено, що позивачем належним чином виконано взяті на себе зобов'язання проте, відповідач належним чином не виконував у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 663630 грн 37 к., яка складається, із суми заборгованості за кредитом - 549774 грн 65 к.; відсотків - 77043 грн 75 к.; комісії за ведення кредиту - 36811 грн 97 к.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не скористався порядком, який чітко ним самим прописаний в договорі для того, щоб набути у власність предмет іпотеки, при тому, що згода на це іпотекодавця презюмується, а відповідного рішення самим позивачем не виносилося, відповідна заява про реєстрацію свого права власності до реєстраційної служби не подавалася. Проте з таким висновком погодитись не можна з огляду на таке.

Пунктом 4.1.5договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку при настанні терміну виконання позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані.

У відповідності до п.4.1.6 договору іпотеки уразі порушення іпотекодавцем зобов'язаньза кредитним договоромта/або зобов'язань за цим договором, а також інших обов'язків іпотекодавця, іпотекодержатель має права вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.4.1.11 договору іпотеки іпотекодержавтель має право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах і умовах і в порядку передбаченому цим договором, кредитним договором та чинним законодавством України.

У відповідності до п.6.2 договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим договором, кредитним договором або чинного законодавства. іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку передбаченому цим договором та чинним законодавством.

Так п.7.2 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому ст..37 закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

Згідно п.7.3 договору іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в мажах передбачених п.7.2. цього договору.

Відповідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно ч.1 ст.11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки у відповідності до п.7.3 договору іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в мажах передбачених п.7.2. цього договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач прохав визнати за ПАТ «Дельта банк» право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., яка належить ОСОБА_2

Положеннями ч.1 ст.39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст..ст. 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми ст.39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону.

Дана правова позиція закріплена в Постановах ВСУ 6-13цс15; 6-61цс15, 6-1561цс15, 6-1935цс15, 6-340цс15, 6-1120 цс15.

Згідно п.2.1іпотечного договору предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого28 вересня 1999 року державним нотаріусом 21-ї Київської державної нотаріальної контори ПіколіцаВ.Ф., зареєстровано в реєстрі за №3-2896

Відповідно до п. 2.3.1Іпотечного договору вартість предмета іпотеки узгоджена у розмірі 744470грн.

Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» станом на 14 квітня 2014 року ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на праві власності становить 1 377 407 грн (а.с.121-147).

Отже при встановленні початкової ціни предмету іпотеки необхідно колегія суддів приймає до уваги вищевказаний висновок суб'єкта оціночної діяльності.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити відповідачу про те, що вона має право звернутись до позивача про відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки.

В порядку ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави 3654 грн. та на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати в розмірі 4019 грн40к.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Мозолевської Вікторії Вікторівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), перед публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄРДПОУ24047020) за кредитним договором №НКЛ-4544981 від 13 вересня 2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 в сумі 663630 грн 37 к., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 549774 грн 65 к.; відсотків - 77043 грн 75 к.; комісії за ведення кредиту - 36811 грн 97 к.; звернути стягнення на предмет двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого28 вересня 1999 року державним нотаріусом 21-ї Київської державної нотаріальної контори Піколіца В.Ф., зареєстровано в реєстрі за №3-2896 шляхом визнання права власності за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄРДПОУ24047020).

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь держави витрат на оплату суми судового збору у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код ЄРДПОУ24047020) 4019 (чотири тисячі дев'ятнадцять ) грн. 40 к. в рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: