Справа № 569/5107/16-ц
28 вересня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі - Корнійчук А.В.
з участю: позивачки - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в її інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 про визнання втратившими право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом , який в подальшому уточнила згідно заяви від 02.08.2016р., до ОСОБА_2 в її інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 про визнання втратившими право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло та її сину ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності (кожному по ? ) належить квартира АДРЕСА_1.
Окрім неї, у вказаному помешканні зареєстровані ОСОБА_4 та відповідачі - його дружина (невістка) ОСОБА_2 , дочка невістки - малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Будучи зареєстрованими в квартирі, як син так і відповідачі, тривалий час в ній не проживають, їхніх особистих речей та майна у квартирі не має.
Фактичне місце проживання відповідачів їй не відомо.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідачі в порушення вимог ст. 815 ЦК України не використовують житло для проживання, не забезпечують збереження житла, не підтримують його в належному стані, не сплачують витрати, пов'язані з оплатою житла та комунальних послуг.
Реєстрація відповідачів в квартирі тягне за собою оплату додаткових комунальних послуг, які залежать від кількості зареєстрованих осіб, що створює їй перешкоди та обмежує право в оформленні субсидії на квартиру.
Відповідачі не є співвласниками квартири та тривалий час без поважних причин не проживають у спірній квартирі.
Просила визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою у звязку з тим, що без поважних причин понад 5 років не проживають у спірній квартирі.
В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви, просила позов задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в своїх інтересах, та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася повторно. Про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. З заявою про розгляд справи в їх відсутність не зверталася, причину неявки суду не повідомила. Письмових заперечень на позов не подала. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, про що не заперечує позивач.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлено, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з наказом № 190 від 17.04.2008р., УЖКГ виконкому Рівненської міської ради, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_4 по ? частці кожному, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 23112906.
Згідно запису в будинковій книзі в АДРЕСА_3, значаться зареєстрованими на постійне місце проживання: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується оглянутою судом довідкою № 2004 від 05.06.2015р., виданою ЖКП «Галицьке».
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що в спірній квартирі буває часто. Відповідачка приходиться невісткою позивачці, близько пяти останніх років в квартирі ні відповідачка, ні її дитина не проживають. Особистих речей відповідачки в квартирі немає. Кошти на утримання квартири позивачці не надають.
Свідок ОСОБА_6 суду показав, що з позивачкою проживає в одному підїзді. Знайомий з позивачкою та її сином. Підтвердив, що сина позивачки з дружиною та дитиною бачив біля будинку, проте протягом останніх 3-4 років не бачить. В квартирі не бував, причини відсутності відповідачки по місцю реєстрації йому не відомі.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ст. 16 Цивільного кодексу вказує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується, що в АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Квартира на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1, ОСОБА_4 по ? частці кожному.
В спірній квартирі, як члени сімї, були зареєстровані та проживали ОСОБА_2, ОСОБА_3, також судом встановлено відсутність понад один рік без поважних причин в квартирі за місцем реєстрації зазначених осіб, а тому суд прийшов до висновку, що вони втратили право на користування кв.64 в буд.№ 10 по вул. Д.Галицького в м.Рівне, так як не проживають в ній без поважних причин понад один рік.
За таких обставин у відповідності до вимог діючого законодавства вимоги позивача обгрунтовані і підягають до задоволення, оскільки реєстрація відповідачів чинить перешкоди в користуванні власнику власністю та в оформленні субсидії.
На підставі вищевикладеного, ст..ст. 317,319,346,391,405 ЦК України, ст.ст.6, 150 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223,224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування АДРЕСА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас