233 Справа № 233/263/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участі секретаря Поварніциної А.С.,

представника заявника ОСОБА_1,

боржника ОСОБА_2,

представника стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка подання начальника ВДВС Костянтинівського МРУЮ про надання згоди на реалізацію нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В

На підставі виконавчого документу № 2-895 від 02.04.2010 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області у цивільній справі, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1259 від 14.12.2007 року в розмірі 73181,77 грн. звернене стягнення на предмет іпотеки жилу квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,30 кв.м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

22 січня 2016 року начальник ВДВС Костянтинівського МРУЮ звернувся до суду із поданням про надання згоди на реалізацію вказаної квартири, мотивуючи це тим, що згідно довідки про склад сімї у цій квартирі зареєстровані неповнолітня донька боржника - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У звязку із цим ВДВС 19.06.2015 року був направлений запит до служби у справах дітей Костянтинівської міської ради. Але 17.12.2015 року надійшла відповідь Служби у справах дітей в якій повідомлено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо жилої квартири в якій зареєстровані неповнолітні діти може надати лише орган опіки та піклування у разі гарантування збереження права дитини на житло.

Тому, посилаючись на п. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», заявник просив надати згоду на опис та реалізацію цього нерухомого майна в рахунок погашення боргу за виконавчим документом.

Представник ДВС у судовому засіданні підтримав заяву.

Боржниця ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечувала, та пояснила, що ВДВС вже зверталось до суду із аналогічною заявою і ухвалою суду у грудні 2011 року у задоволенні цієї заяви було відмовлено. Крім того у 2014 році стягувач - ВАТ «Ощадбанк» звертався до суду із позовом про виселення її, доньки та колишнього чоловіка із цієї квартир, але потім подав заяву про залишення цього позову без розгляду. Також вважає, що підстав для задоволення цієї заяви немає, оскільки вона до цього часу погашає борг колишнього чоловіка за кредитним договором і сплатила вже більше половини суми. У той же час, ВДВС предявляє претензії тільки до неї, а до основного боржника за кредитним договором взагалі немає ніяких претензій. Крім того пояснила, що квартира, на яку звернуто стягнення, вже була описана державним виконавцем. Просила відмовити у задоволенні заяви.

Представник стягувача ВАТ «Ощадбанк» у судовому засіданні не заперечувала, що ОСОБА_2 регулярно проводить погашення заборгованості за кредитом. Також пояснила, що у банка відсутні житлові приміщення для забезпечення ним неповнолітньої дитини з метою забезпечення права дитини на житло.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності. Просив відмовити у задоволенні подання ВДВС оскільки за аналогічною заявою Органом опіки та піклування було прийнято рішення про відмову у наданні згоди на реалізацію спірної квартири та виселення дитини.

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази та інші матеріали по справі, суд вважає, що заява ВДВС не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

На підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі та виконавчого документу № 2-895 від 02.04.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1259 від 14.12.2007 року в розмірі 73181,77 грн. звернене стягнення на предмет іпотеки жилу квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,30 кв.м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.40). Виконавче провадження на підставі цього рішення було повторно відкрито 23 квітня 2015 року (а.с. 41). Під час виконавчого провадження встановлено, що у цій квартирі зареєстровані окрім власниці ОСОБА_2 та її колишнього чоловіка ОСОБА_5 їх малолітня донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 42, 45).

У відповідності до ч. 4 ст. 177 Сімейного кодексу України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Згідно висновку органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради № 568/12 ВДВС відмовлено у наданні згоди на реалізацію квартири особисто належної ОСОБА_2 (а.с.49-50).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від 17 жовтня 2014 року залишено без розгляду позовну заяву стягувача АТ «Ощадбанк» про виселення боржників та їх дитини із спірної квартири (а.с. 51).

Ухвалю Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2011 року у задоволенні аналогічної заяви ВДВС про надання згоди на реалізацію нерухомого майна вже було відмовлено (справа № 6-185/11) (а.с. 62).

Згідно наданих ОСОБА_2 квитанцій нею сплачено в рахунок погашення заборгованості більше 33000 грн. (а.с. 68-95). Тобто залишок заборгованості становить приблизно таку ж суму, що значно менше ринкової вартості спірної квартири.

На підставі ст.ст. 176, 177 СК України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 34, керуючись ст.ст. 368, 373 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання начальника ВДВС Костянтинівського МРУЮ про надання згоди на реалізацію квартири АДРЕСА_1, загальною площею 59,30 кв.м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а у разі відсутності сторони у судовому засіданні протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя