Провадження № 2/235/2615/16
Справа №235/5774/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 жовтня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Григорєвої С.В.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Покровську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської районної адміністрації Донецької області про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2016 року позивач звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської районної адміністрації Донецької області про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, яку під час судового розгляду уточнила в частині надання дозволу на безперешкодний виїзд та вїзд її сина через лінію розмежування в зоні проведення антитерористичної операції.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 02 липня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем - ОСОБА_2, який зареєстрований Кіровським відділом РАЦС м. Донецька. Від вказаного шлюбу 25 листопада 2005 року у них народився син ОСОБА_3. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 12 листопада 2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після цього вона ні яких звязків з відповідачем не підтримувала, а він не цікавився інтересами сина. Після розірвання шлюбу, їх неповнолітній син проживає разом з нею.

Позивач зазначає, що 20 липня 2012 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4. Від даного шлюбу 17 грудня 2012 року у них народилась донька - ОСОБА_5. У звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області 19 грудня 2014 року вона з дітьми, тимчасово, переїхала до своїх знайомих за адресою: Донецька область, Покровський р-н, смт. Гродівка, вул. Донецька, буд. 51. Її чоловік ОСОБА_4 залишився проживати в м. Донецьку, так як у нього там є робота та житло. На теперішній час вона вирішила з дітьми переїхати до чоловіка у м. Донецьк, так як я не може знайти собі роботу, а тому не має можливості в повному обсязі забезпечити матеріальні та побутові потреби своїх дітей.

У м. Донецьку у неї є власне житло, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1. Її чоловік має постійну роботу та заробітну плату.

Зважаючи на складну ситуацію в Донецькій області, наявність контрольно-пропускних пунктів, у неї не має можливості перевезти неповнолітнього ОСОБА_3 через лінію розмежування у м. Донецьк. Ні яких звязків з відповідачем вона не підтримує і тому не має можливості взяти у нього нотаріальний дозвіл на переїзд їх сина в м. Донецьк.

Також, позивач вказує, що в м. Донецьку проживає її матір - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом 3-ї групи і на теперішній час хворіє та потребує постійного нагляду. Крім неї за нею доглядати більше нікому.

Враховуючи вищенаведене вважає, що для захисту прав і свобод неповнолітнього ОСОБА_3 необхідно задовольнити її вимогу про надання дозволу на безперешкодний вїзд та виїзд дитини через лінію розмежування в зоні проведення антитерористичної операції, якою є уся територія Донецької області, без згоди ОСОБА_2, оскільки вона та син проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на тимчасово неконтрольовану територію в супроводі матері ОСОБА_1, без згоди батька, до досягнення дитиною 16 річного віку.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до вимог чинного законодавства, не подавав.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Покровської районної адміністрації Донецької області ОСОБА_7 до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить ухвалити рішення на розсуд суду.

Відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до паспорту громадянина України серії ВК № 937706 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка міста Донецька Донецької області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 039793, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, 25 листопада 2005 року народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 300208 від 20 липня 2012 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, 20 липня 2012 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) (а.с. 11).

Згідно довідки від 19 грудня 2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.12).

Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У ст. 141 СК України, визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно пункту 5.1.1 вїзд на неконтрольовану територію дітей, якi не досягли 16-рiчного вiку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осiб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року№57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо вїзду/виїзду неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її вїзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки позивачка позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на вїзд/виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють вїзд/виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та вважає можливим надати дозвіл на тимчасовий вїзд/виїзд сина до тимчасово окупованої території України в її супроводі без згоди батька строком на 3 роки.

Керуючись статтями 7, 150, 155 Сімейного Кодексу України, статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтею 9 Конвенції про права дитини, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214,215, 224-227 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської районної адміністрації Донецької області про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька задовольнити частково.

Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на безперешкодний виїзд та вїзд через лінію розмежування в зоні проведення антитерористичної операції без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, строком на 3 (три) роки, тобто з 05 жовтня 2016 року по 05 жовтня 2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: С.В. Данилів