АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/2094/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/789/215/16 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

без участі сторін

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду від 03 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "Авто Просто" про визнання правочину недійсним та застосування реституції,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТзОВ "Авто Просто" про визнання правочину недійсним та застосування реституції, посилаючись на те, що 15 серпня 2015 року між TOB «Авто Просто» і нею укладено угоду з метою придбання автомобіля «КІА sportage», вартістю 499400 грн. На виконання умов угоди вона сплатила 30826 грн 87 коп., однак автомобіль не отримала. Таким чином позивач просила суд визнати недійсним з моменту укладення Договір №716586 від 15.08.2015 року з Додатком №1 та Додатком №2, укладений між нею та ТзОВ "Авто Просто" і стягнути з ТзОВ "Авто Просто" в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 30826,87 грн.

Рішенням Бучацького районного суду від 03 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд не врахував положення Закону України "Про захист прав споживачів" щодо нечесної підприємницької діяльності ТОВ "Авто Просто", правочин вчинений під впливом обману.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день слухання справи, що підтверджується повідомленням про врученням повістки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача діями відповідача не порушені, оскільки останній діяв у межах умов, погоджених сторонами у договорі № 716586 від 15.08.2015 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає рішення суду обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом встановлено, що 15 серпня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем укладено договір № 716586 з метою придбання автомобіля КІА sportage», вартістю 499400 грн. Позивачем сплачено 30826,87 грн.

Предметом договору сторін, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «Авто Так», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Договору TOB «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань передбачених Угодою.

Стаття 3 Договору передбачено, що TOB «Авто Просто» зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами договору. При цьому відповідно 8 пункту 8.2 Договору право на отримання автомобіля є право учасника одержати автомобіль у власність, якщо він на момент такого одержання належним чином ви свої зобов'язання за договором та попередньо виконав свої зобов'язання.

Відповідно до Договору між TOB «Авто Просто» та постачальником ос протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля ( п. 8.1 ст. 8).

Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками. В договорі чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені Чисті внески перерахунку (у зв'язку зі зміною ціни автомобіля ) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати 100% від ціни автомобіля.

Отже, договором передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеного договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови договору, має повне право вимагати від TOB «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того , чи сплачують кошти інші споживачі.

Отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів , здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Крім того, згідно ст. 3 Договору учасник групи має право односторонньо відмовитися від договору протягом чотирнадцяти календарних днів з дати його укладення. Однак позивачка із заявою про розірвання договору в термін чотирнадцять днів з моменту його підписання до TOB «Авто Просто» не зверталася.

Враховуючи те, що апелянт прочитав та зрозумів Угоду та Додатки № 1,2 до неї та не розірвав Угоду, то він погодився на умови Угоди.

Твердження ОСОБА_1 стосовно того, що дана угода була вчинена під впливом обману та не відповідає нормам Закону України "Про захист прав споживачів" оцінюються колегією суддів критично з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що позивач, підписавши спірну Угоду, погодився і з її умовами. Належних доказів про застосування обману відносно нього щодо правової природи Угоди суду не було надано.

Твердження апелянта стосовно нечесної підприємницької діяльності зі сторони ТОВ "Авто Просто" відповідно до ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, згідно 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

ОСОБА_2, відповідно до ст. 10 Угоди підписання цієї Угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї. Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до Угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі "АвтоТак".

ОСОБА_1 Угоду підписала, чим ствердила, що отримала усі коректно викладені пояснення від представника ОСОБА_2, уважно прочитала та зрозуміла Угоду та Додатки до неї, що засвідчила підписом (а.с.8).

З заявою про розірвання Угоди апелянт не зверталась в порядку п. 13.8 Угоди.

У свою чергу, в діяльності ТОВ "Авто Просто" відсутні ознаки "пірамідальної схеми". Так, відповідно до постанови Верховного суду України від 11.09.2013 року по справі №6-40цс13 ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним висновок суду про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності. Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".

Згідно правової позиції Верховного суду України у № 6-40цс13 поняття "пірамідальна схема" у розумінні ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Аналогічні висновки висловив Верховний суд України у справі №6-74цс14 від 25.06.2014р., №6-98цс14 від 03.09.2014р.

Твердження, що діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" за Угодою сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Таким чином, суд першої інстанції з'ясував всі обставини справи та вірно дійшов висновку про відсутність підстав для визнання Угоди укладеної між ТОВ "Авто Просто" та ОСОБА_1 недійсною.

Також не підлягають до задоволення вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 з мотивів порушення норм Сімейного кодексу України.

Так, згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як встановлено, предметом Угоди є надання послуг, а тому норми ст.65 СК України щодо права подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, на дані правовідносини не поширюються. Угода не суперечить ст. 203 СК України.

За таких обставин, судом не встановлено порушення прав позивач ОСОБА_1, тому у задоволенні її вимог слід відмовити, що свідчить про її розуміння та згоду з усіма умовами договору.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Кузьма Р.М.

Судді : Сташків Б.І.

ОСОБА_3