Справа № 573/833/16-ц
Номер провадження 2/573/337/16
РІШЕННЯ

іменем України

31 травня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

28 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат, ОСОБА_2. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: рілля №22, площею 3,97 га та кормові угіддя №22.01, площею 0,12 га, яка знаходиться на території Супрунівської сільської ради. Спадщину після брата фактично прийняла мати, ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 остання померла. Після смерті матері відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку, яку вона фактично успадкувала після брата, а також на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: рілля №317, площею 4,13 га та кормові угіддя №317.01, площею 0,14 га, яка знаходиться на території Супрунівської сільської ради. Вона має намір прийняти спадщину після матері, але не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, так як державні акти на право приватної власності на вказані вище земельні ділянки втрачені. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку, посвідчену державним актом серії НОМЕР_1 та на земельну ділянку, посвідчену державним актом серії НОМЕР_2, виданим на ім'я ОСОБА_2.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, причин неявки не повідомила. Про час, день і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 28).

Представник позивачки за довіреністю, ОСОБА_4, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 42).

Представник відповідача - Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа, в якому просить розглянути справу у відсутність представника сільради, позов визнають (а. с. 43).

Представник третьої особи - Улянівської районної державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Завідувач держнотконтори Бойко О. І. надіслала листа про розгляд справи без її участі (а. с. 33).

У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого ЦК України, так як правовідносини продовжували діяти після набрання чинності вказаним Законом. До правовідносин щодо прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, застосовуються положення Цивільного кодексу України 2003 року.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР).

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають батьки спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 1, ч. 2 ст. 1296 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був рідним братом позивачки, а матір'ю - ОСОБА_3 (а. с. 6-7).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Супрунівською сільською радою Білопільського району 17 березня 2001 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ганнівка - Тернавська Білопільського району, про що складено актовий запис за №8 (а. с. 8).

У відповідності до наявної в матеріалах справи копії державного акту серії НОМЕР_3, виданого Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення шостої сесії 23 скликання від 04 травня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №21, ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Супрунівської сільської ради загальною площею 4,09 га в межах згідно з планом, з яких рілля №22, площею 3,97 га та кормові угіддя №22.01., площею 0,12 га (а. с. 10).

З довідки Супрунівської сільської ради від 01 грудня 2015 року №735 вбачається, що ОСОБА_2 постійно і на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав у с. Ганнівка - Тернівська Білопільського району Сумської області разом із матір'ю, ОСОБА_3. Заповіт від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка (пай), посвідчена державним актом НОМЕР_3. Спадщину після ОСОБА_2 фактично прийняла мати, ОСОБА_3, шляхом постійного проживання. Крім того, остання здійснила поховання сина, розпорядилася особистими речами, предметами домашнього вжитку (а. с. 9).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 19 травня 2016 року спадкова справа після ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не заводилася (а. с. 34).

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина, ОСОБА_2, але юридично її не оформила. Однак, вказана обставина у відповідності до ст. 1296 ЦК України не позбавляє ОСОБА_3 права на спадщину після сина.

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12).

Згідно з наявною в матеріалах справи копією державного акту серії НОМЕР_6, виданого Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення шостої сесії 23 скликання від 04 травня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №300, ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Супрунівської сільської ради загальною площею 4,27 га в межах згідно з планом, з яких рілля №317, площею 4,13 га та кормові угіддя №317.01, площею 0,14 га (а. с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 05 січня 2016 року, позивачці ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_3, тривалістю в три місяці з дня набрання чинності рішенням суду (а. с. 39).

В подальшому, 08 лютого 2016 року Улянівською державною нотаріальною конторою Білопільського району Сумської області заведена спадкова справа після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, за заявою доньки, ОСОБА_1 - позивачки у справі (а. с. 35-36, 41).

За змістом ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка прийняла спадщину після померлої матері шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу.

Крім того судом встановлено, що державні акти серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_2 та серії НОМЕР_6 на ім'я ОСОБА_3 втрачені, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 18-19). У зв'язку з цим позивачка не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 527, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. ст. 316, 328, 373, 1216, 1218, 1220, 1225, 1261, 1269, 1296, п. 4 Перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. 81 Земельного Кодексу. ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Улянівська районна державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після матері, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,27 га в межах згідно з планом, з яких: рілля №317, площею 4,13 га та кормові угіддя №317.01, площею, 0,14 га, розташовану на території Супрунівської сільської ради, посвідчену державним актом серії НОМЕР_6, виданим Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення шостої сесії 23 скликання від 04 травня 1999 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №300.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після матері, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,09 га в межах згідно з планом, з яких: рілля №22, площею 3,97 га та кормові угіддя №22.01, площею 0,12 га, розташовану на території Супрунівської сільської ради, посвідчену державним актом серії НОМЕР_7, виданим Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення шостої сесії 23 скликання від 04 травня 1999 року на ім'я ОСОБА_2, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №21.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: