Справа № 381/2588/15-Ц Головуючий у І інстанції Осаулова Н.А.
Провадження № 22-ц/780/567/16 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 38 21.01.2016
У Х В А Л А

іменем України

21 січня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа приватний нотаріус Чернишова Олена Анатоліївна про встановлення юридичного факта проживання однією сім'єю, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною вище заявою, яку мотивував тим, що він проживав однією сім'єю разом із своєю бабусею ОСОБА_4 із 27 квітня 2006 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року у АДРЕСА_1. Вказував, що вони були пов'язані спільним побутом, спільно вели господарство, мали спільні права та обов'язки. В силу того, що ОСОБА_4 мала проблеми зі здоров'ям, він доглядав за нею, готував їжу, прав білизну, проводив власними силами поточні ремонти. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, але він не може оформити спадщину, поскільки втрачені всі документи, які б свідчили, що ОСОБА_4 була його бабусею. Приватний нотаріус відмовив йому та роз'яснив про необхідність встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю із померлою, а тому він змушений звернутись до суду із заявою. Метою встановлення даного факту є необхідність оформлення спадщини після смерті баби. У зв'язуку із наведеним, просив встановити факт проживання однією сім'єю його та ОСОБА_4 із 27 квітня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року у АДРЕСА_1.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його заяву задоволити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд дав невірну оцінку показам свідків у справі, які підтвердили факт його проживання із ОСОБА_4 в період із 27 квітня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також неправомірно не взяв до уваги довідку голови вуличного комітету про спільне проживання його та померлої ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд обгрунтовував свої висновки тим, що заявник в судовому засіданні не довів факт проживання однією сім'єю із ОСОБА_4 протягом 5 років до її смерті, а саме з квітня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до положень ст.234,235 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У відповідності зі ст.256 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник ОСОБА_2 просить встановити факт проживання однією сім'єю із ОСОБА_4 протягом 5 років до її смерті, а саме з квітня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що необхідно йому для оформлення спадщини.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того, згідно зі ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 15 грудня 2012 року.

ОСОБА_4 була зареєстрована і мешкала у АДРЕСА_2.

Також судом встановлено, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували його доводи про проживання однією сім'єю із ОСОБА_4 з квітня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В тому числі заявник не надав доказів, що він та ОСОБА_4 були пов'язані спільним побутом, спільно вели господарство, мали спільні права та обов'язки, в тому чсилі, що він доглядав за нею, готував їжу, прав білизну, проводив власними силами поточні ремонти.

Із копії паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_2, виданого Фастівським РВ УДМС України у Київській області 25 лютого 2013 року, вбачається, що останній був зареєстрований за місцем проживання ОСОБА_4 лише із 28 вересня 2010 року, тобто за два роки до її смерті, а 23 липня 2013 року заявник був виписаний з вказаної адреси, що підтверджується записами в будинковій книзі.

Із наданого заявником до суду Типового договору найму житлового приміщення, вбачається, що ОСОБА_4 2 вересня 2010 року передала ОСОБА_2 в найм для проживання одну кімнату в квартирі АДРЕСА_3, що у свою чергу спростовує його висновки про факт проживання однією сім'єю, а доводить що він наймав одну кімнату для проживання у якості наймача.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 повідомили про спільне проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_4 в АДРЕСА_4.,і взагалі нічого не змогли пояснити суду про наявність сім'ї, ведення спільного господарства та взаємні права і обов'язки.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви з огляду на відсутність належних і допустимих доказів проживання заявника та померлої ОСОБА_4 однією сім'єю в період із квітня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дав невірну оцінку показам свідків у справі, які підтвердили факт його проживання із ОСОБА_4 в період із 27 квітня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року безпідставні.

Із технічного запису показів свідків в судовому засіданні вбачається, що вони давали нечіткі та суперечливі покази щодо часу проживання заявника у квартирі. Всі свідки пояснили, що точно не пам'ятають, коли він почав проживати у квартирі, а свідок ОСОБА_6 пояснила, що не памятає коли він приїхав, вказала лише, що це було за її спогадами після того як він відсидів у тюрмі. Крім того, свідки вказали що він постійно не проживав у м.Фастові і у нього була дівчина і він то з'являвся до баби, то ні.

Жоден із свідків взагалі нічого не зміг пояснити суду про наявність сім'ї між онуком і бабою, ведення спільного господарства та взаємні права і обов'язки.

За таких обставин суд обгрунтовано не взяв до уваги такі покази свідків.

Посилання апелянта на невзяття довідки вуличного комітету також безпідставні, поскільки дана довідка може свідчити про проживання, а не про наявність сім'ї і може бути доказом лише у сукупності із іншими доказами, які це підтверджують проживання однією сім'єю.

Відхиляючи апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що для спадкування після смерті баби, заявник у випадку відсутності документів має право встановити юридичний факт родинних стосунків із померлою ОСОБА_4

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: