Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/4429/15 головуючий у 1 інстанції Кочева І.В.
провадження № 22-ц/778/1537/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Токмацького ВП Василівського відділу ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови слідчого про відмову у відшкодуванні шкоди та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Токмацького ВП Василівського відділу ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови слідчого про відмову у відшкодуванні шкоди та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року визначено підсудність судового розгляду справи за Василівським районним судом Запорізької області. До Василівського районного суду Запорізької області справа надійшла 16 грудня 2015 року. Ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року, яка не була оскаржена в апеляційному порядку, було відкрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, що на теперішній час має назву - Токмацький ВП Василівського відділу ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови слідчого про відмову у відшкодуванні шкоди та стягнення моральної шкоди. У відкритті провадження в частині позовних вимог, заявлених до судді Токмацького районного суду запорізької області ОСОБА_4 - відмовлено. Ухвалами суду у попередньому судовому засіданні 31 грудня 2015 року було витребувано докази по справі за клопотанням позивача та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у позовні заяві вказує, що СВ Токмацького МРВ УМВЧС України в Запорізькій області 05 березня 2002 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.358 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Постанови та обвинувальні вироки по кримінальній справі скасовувалися апеляційним судом Запорізької області, справа направлялася для проведення додаткового розслідування та на новий судовий розгляд. 28 липня 2013 року постановою Токмацької міжрайонної прокуратури вказану кримінальну справу закрито у зв'язку з не встановленням достатніх доказів винуватості позивача, що є реабілітуючою обставиною. Позивач вказує на незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності. На думку позивача слідчий Войтенко А.В. підчас проведення додаткового розслідування кримінальної справи постановою від 10 грудня 2003 року незаконно відмовив йому у відшкодуванні шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності протягом 15 місяців та в тій же постанові вказав на вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, що на його думку необхідно виправити та поновити провадження по кримінальній справі.

У звязку з зазначеним, позивач просив суд скасувати вказану постанову слідчого від 10 грудня 2003 року, про існування якої він дізнався у червні 2015 року, бо вона не відповідає вимогам ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», просить суд зобов'язати поновити досудове розслідування та стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., розмір якої обґрунтовує нанесенням йому глибоких душевних страждань, неможливістю займатися юридичною практикою, бо він до теперішнього часу перебуває на підписці про невиїзд з м.Токмак Запорізької області, відповідачами було принижено честь та гідність позивача, завдано шкоду його діловій репутації юриста; відповідачі утримуючи ОСОБА_2 під слідством та судом в якості обвинуваченого за ст.ст.190 ч.4, ч.ч.1,2,3 ст.358, ч.1 ст.185 КК України протягом 11 років 5 місяців, відмовляються передати належні йому друкарські машинки, які були викрадені слідчим та прокурором. Відповідачі довели позивача та його сім'ю до бідності, він не міг приймати участь у виборчій компанії, приймати участь у керуванні політичними партіями та громадськими організаціями, установами.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 303 ЦПК України , апеляційний суд може постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

За правилами п.п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України , суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 05 березня 2002 року СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області відносно ОСОБА_2 була порушена кримінальна справа за ознаками злочинів, передбачених ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України. 15 квітня 2002 року, 01 травня 2002 року, 31 травня 2002 року відносно ОСОБА_2 обрана міра запобіжного заходу підписка про невиїзд. 31 травня 2002 року ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення за ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України. 04 листопада 2002 року, 16 травня 2003 року ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України. 02 грудня 2002 року ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення за ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України. В ході досудового слідства кримінальне переслідування відносно ОСОБА_2 в частині кваліфікації його дій, а саме за ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, було припинено постановою слідчого від 16 травня 2003 року. 11 грудня 2003 року слідчим винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 в якості обвинуваченого за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України. Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2005 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 липня 2005 року постанова Василівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2005 року була скасована і справа направлена прокурору Токмацької міжрайонної прокуратури Запорізької області для проведення досудового слідства. Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 02 лютого 2007 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєні злочинів за ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, призначено покарання у виді штрафу та звільнено від відбування покарання за закінченням строків давності. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 липня 2007 року вирок Токмацького районного суду від 02 лютого 2007 року скасовано і направлено справу на новий судовий розгляд. Постановою Чернігівського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2008 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2009 року постанова Чернігівського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2008 року скасована та направлено кримінальну справу на новий судовий розгляд. Вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2012 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, призначено покарання у виді штрафу та звільнено від відбування покарання у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 липня 2012 року вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2012 року скасовано та направлено кримінальну справу на новий судовий розгляд. Постановою Токмацького районного суду від 20 березня 2013 року кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 358, ч. З ст. 358 КК України повернуто Токмацькому міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 червня 2013 року постанову Токмацького районного суду від 20 березня 2013 року залишено без змін. 28 липня 2013 року СВ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області внесено до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України №0000876 та за ч. 3 ст. 358 КК України № 0000877, які були об'єднані в одне кримінальне провадження за №0000876.

Постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора від 28 липня 2013 року кримінальне провадження №0000876 за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України закрито у зв'язку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_2 Вказана постанова не скасована та є чинною.

Суд першої інстанції дійшов до висновку проте, що ОСОБА_2 перебував під слідством та судом період з 05 березня 2002 року до 28 липня 2013 року, протягом 11 років 4 місяців 23 днів.

Оскаржувану у справі позивачем постанову від 10 грудня 2003 року було винесено слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_3 за клопотанням ОСОБА_2 від 08 грудня 2003 року. Відповідно до цієї постанови слідчий відмовив ОСОБА_2 у задоволенні його клопотання «про обовязки слідчого» та вказав, що у звязку з притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за ст.190 КК України він не втратив заробітної плати, пенсії, інші грошові доходи, майно чи інше. В постанові вказано, що на той час ОСОБА_2 лишався у статусі обвинуваченого по кримінальній справі, тому вирішення питання про відшкодування шкоди є неможливим. Крім того, у постанові було зазначено, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 була порушена за ст.190 КК України та разом з кримінальною справою за ст.358 ч.1 та ч.2 КК України розслідування здійснювалося в одному провадженні.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку проте, що вимоги позивача про стягнення на його користь солідарно з відповідачів 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, які мотивовані правопорушеннями відповідачів, завданням позивачу глибоких душевних страждань, неможливістю займатися юридичною практикою, бо він до теперішнього часу перебуває на підписці про невиїзд з м.Токмак Запорізької області, приниженням честі та гідності позивача, завданої шкоди його діловій репутації юриста, утриманням позивача під слідством та судом в якості обвинуваченого за ст.ст.190 ч.4, ч.ч.1,2,3 ст.358, ч.1 ст.185 КК України протягом 11 років 5 місяців, відмовою передати належні йому друкарські машинки, які були, на думку позивача, викрадені слідчим та прокурором, доведенням позивача та його сім`ї до бідності, неможливістю прийняття участі у виборчій компанії, керуванні політичними партіями та громадськими організаціями, установами, позивач не надав доказів про завдання такої шкоди, та відсутністю у справі відомостей, про те, що позивач звертався з вимогами про відшкодування моральної шкоди у порядку, встановленому ст.ст.12,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», а йому в цьому було відмовлено, чи він оскаржує таку відмову. Щодо оскарження ОСОБА_2 постанови слідчого (а.с.3) То, суд дійшов висновку проте, що він звертався 08 грудня 2003 року до слідчого з клопотанням про розяснення йому слідчим порядку порушених прав та про відшкодування шкоди. Суд дійшов висновку про передчасність таких вимог, оскільки вирішення питання про відшкодування шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності станом на грудень 2003 року (винесення постанови слідчим), оскільки кінцеве рішення по кримінальній справі, за якою ОСОБА_2 притягувався до кримінальної відповідальності прийнято не було. Та оскільки оскаржувана ОСОБА_2 постанова слідчого від 10 грудня 2003 року по кримінальній справі №2260231 за висновком суду першої інстанції, не є такою, що підлягає оскарженню відповідно положень ч.2 ст.12 Закону України, підстав для задоволення позову в частині оскарження постанови слідчого суд першої інстанції не знайшов.

Доводи апеляційної скарги проте, що судом першої інстанції не враховано знаходження позивача під слідством, що завдало значної моральної шкоди не приймаються колегією судів, оскільки такі твердження позивача було предметом дослідження у судових рішеннях, які набрали законної сили та опубліковані в Єдиному реєстрі судових рішень.

Ухвалюючи рішення, судом першої інстанції не повно зясовані обставини справи, без врахування судових рішень, ухвалених між сторонами.

За положеннями Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові

рішення, що проголошені судом прилюдно, та відтворені у Єдиному реєстрі судових рішень вважаються офіційно опублікованими та доступними для використання.

Як вбачається із Єдиного реєстру судових рішень позивач ОСОБА_2 неодноразово звертався із позовними вимогами до відповідачів , про скасувати вказану постанову слідчого від 10 грудня 2003 року, та стягнення моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та за вказаними зверненнями ухвалювалися судові рішення, які набрали законної сили.

06.08.2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Токмацького районного суду Запорізької області про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 137000 грн. та моральної шкоди в сумі 200000 грн., завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду. В позовній заяві позивач вказував, що 05.03.2002 року слідчим СВ Токмацього МРВ УМВС України в Запорізькій області Курдюковим В.М. відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Слідчим СВ Токмацього МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 йому предявлено обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України. Постанови та обвинувальні вироки відносно нього по кримінальній справі скасовувалися апеляційним судом Запорізької області, кримінальна справа поверталася на додаткове розслідування чи на новий судовий розгляд. Постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 28.07.2013 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, закрито у звязку з невстановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_2 На лист ОСОБА_2 про надання йому постанови відповідно до ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», Токмацькою міжрайонною прокуратурою 08.10.2013 року було розяснено, що питання відшкодування заподіяних збитків буде прийнято судом за наслідками розгляду позову. Внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності впродовж 11 років 5 місяців йому була завдана моральна шкода пов'язана з незаконним пред'явленням йому обвинувачення, незаконним застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, винесенням незаконних постанов та обвинувальних вироків. Як наслідок таких незаконних дій він зазнав моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, погіршенні відносин з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих та професійних зв'язків, тривалий час змушений був захищати свої права та інтереси у державних органах, принижена його честь та гідність як юриста, позбавлений був можливості здійснювати професійну діяльність, отримати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, обмежений у реалізації права вільного пересування, внаслідок перенесеного стресу погіршився стан його здоровя, страждав на гіпертонію, головний біль, головокружіння, безсоння, призвело до втрати зубів, з приводу чого звертався за медичною допомогою, яку він оцінює в сумі 200 000 гривень.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 156 843 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. ( справа №328/2789/13-ц єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/35310847)

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.12.2013 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та виконуючого обов'язки Токмацького міжрайонного прокурора були відхилені, апеляційна скарга Державної казначейської служби України задоволена частково. Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року змінено, а саме, резолютивна частина рішення викладена в наступній редакції: Відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_2 156846 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури. В решті рішення залишено без змін.(справа №328/2789/13-ц , єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/36167162)

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до держави Україна в особі державної казначейської служби України, Токмацької міжрайонної прокуратури Запорізької області, прокуратури Запорізької області, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду відмовлено. (а.с.46-52) (справа №328/1468/14-ц, єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/40879071 )

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року, рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2014 року у цій справі в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 стягнення матеріальної шкоди щодо не отриманої заробітної плати, втраченого заробітку та інших доходів в розмірі 397 268 грн. скасовано. В цій частині провадження у справі закрито. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 53-55). (справа № 778/2297/14-ц, єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/38807007 )

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_4, Токмацької міжрайонної прокуратури Запорізької області, ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої виправданому громадянину ОСОБА_2 відмовлено. (справа №328/1468/14-ц, єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/40879071 )

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що 05.03.2002 року слідчий Токмацького МВ УМВС ОСОБА_4 незаконно і необґрунтовано притягнув його до кримінальної відповідальності. Внаслідок незаконних дій слідчого він знаходився на підписці про невиїзд та на протязі 137 місяців піддавався глибоким душевним стражданням, що зачіпало його честь, гідність, ділову репутацію та його імідж як юриста. Зазначав, що Токмацька міжрайонна прокуратура і прокурор Деркульський С.В. не контролювали хід слідчих дій, в результаті чого слідчі затягли справу на 137 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2014 року залишено без змін (а.с. 43-45).(справа №328/1468/14-ц, єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/41791306 )

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 березня 2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 29 січня 2014 року про відмову у відкриті провадження у праві було залишено без змін. (справа №328/308/14, єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/37497780 )

Відмовляючи у відкриті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 де позивач вказував, що внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду, які полягали у тривалому незаконному притягненні його до кримінальної відповідальності за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених ст. 358 КК України, обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд,йому було завдано моральної шкоди,яку він просив відшкодувати, стягнувши з держави Україна, посадових осіб, Державної казначейської служби 1 гривню, суд виходив із того, що є набравши законної сили рішення суду апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013року, який вже вирішено спір .

За рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013 року, яким було змінено рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна, Токмацького міжрайонного прокурора Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,завданої внаслідок дій органів досудового слідства,прокуратури,суду,яким позовні вимоги ОСОБА_2 частково задоволені. За рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 стягнуто у відшкодування моральної шкоди,завданої незаконними діями органів досудового слідства,прокуратури 156 846 гр. на підставі того,що відносно позивача у 2002 році була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.1ст.358, ч.3 ст.358 КК України, по якій постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора від 28 липня 2013року провадження закрито у звязку із не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_2 у скоєнні злочину і того, що судом встановлено завдання позивачеві моральної шкоди незаконними діями правоохоронних органів. (справа №328/2789/13-ц ,єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/36167162).

За рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Відшкодовано за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку Державного бюджету на користь ОСОБА_2 19 200,00 гривень моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. (справа №324/5/15-ц ,єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/48662793 )

У справі №324/5/15-ц за позовними вимогами ОСОБА_2 протягом 2002-2003 років незаконними діями слідчих Токмацького МВ УМВС України в Запорізькій області його було безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 190ч.4 КК України. Внаслідок цих дій він зазнав моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, тривалий час він був змушений захищати свої права та інтереси у державних органах, були принижені його честь та гідність, яку він оцінює в сумі 18270.00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року, рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року залишено без змін.(справа №324/5/15-ц ,єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54708003)

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року було відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Токмацького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, яка ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 09.12.2015 року залишено без змін. (справа №328/4156/15-ц, єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/53255329)

Як вбачається із ухвали суду від 06 листопада 2015 року (справа №328/4156/15-ц, єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/53255329) ОСОБА_2 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовною заявою до Державної казначейської служби України, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, в якій просив визнати постанову слідчого Войтенко А.В. від 10 грудня 2003 року незаконною та не чинною по факту встановлення факту притягнення ОСОБА_2 в якості обвинуваченого за ст. 358 КК України, зобовязати відшкодувати моральну шкоду. Витребувати від Токмацької міжрайонної прокуратури матеріали кримінальної справи № 2260231 за обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 190 КК України в обсязі 15 томів, зокрема постанови слідчого Курдюкова В.М. від 05.03.2002 року про порушення кримінальної справи за ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 1 та 3 ст. 358 КК України, постанови слідчого Вараниці О.О. від 04.11.2002 року, 16.05.2003 року про припинення обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України згідно п. 2 ст. 6 КПК України ( в ред. 1960 року), постанову слідчого Войтенко А.В. від 10.12.2003 року про відмову у відшкодуванні шкоди ОСОБА_2 та матеріали по відмові у відшкодуванні шкоди, вручивши копії документів позивачу. Витребувати постанову слідчого Войтенко А.В. від 10.12.2003 року тощо.

Відмовляючи і відкриті провадження у справі суд виходив із того, що рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року позов ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду було задоволене частково. Стягнуто з Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 156843 грн. В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

В ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 09.12.2015 року (справа №328/4156/15-ц http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54268792) було встановлено що, в листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати постанову слідчого Войтенко А.В. від 10 грудня 2003 року незаконною та не чинною по факту встановлення факту притягнення ОСОБА_2 в якості обвинуваченого за ст. 358 КК України, зобов'язати відшкодувати моральну шкоду, витребувати від Токмацької міжрайонної прокуратури матеріали кримінальної справи № 2260231 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 190 КК України в обсязі 15 томів, зокрема постанову слідчого Курдюкова В.М. від 05.03.2002 року про порушення кримінальної справи за ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 1 та 3 ст. 358 КК України, постанову слідчого Вараниці О.О. від 04.11.2002 року, 16.05.2003 року про припинення обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України згідно п. 2 ст. 6 КПК України ( в ред. 1960 року), постанову слідчого Войтенко А.В. від 10.12.2003 року про відмову у відшкодуванні шкоди ОСОБА_2, витребувати матеріали притягнення ОСОБА_2 за ч.2 ст. 358 КК України, встановлені постановою слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003 року, матеріали по відмові у відшкодуванні шкоди.

За висновком апеляційного суду викладеним в ухвалі від 09.12.2015 року, відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції, правильно зазначив, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013 року, яким було змінено рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна, Токмацького міжрайонного прокурора Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дій органів досудового слідства, прокуратури, позовні вимоги ОСОБА_2 частково задоволені. За рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 стягнуто у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства,прокуратури 156 846 грн. Питання про відшкодування моральної шкоди заподіяної ОСОБА_2 незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу вирішено у судовому порядку.

Предметом судового розгляду за висновком Апеляційного суду Запорізької області від 09.12.2015 року справа №328/4156/15-ц http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54268792) були всі процесуальні дії та рішення, вчинені працівниками органів досудового слідства та прокуратури, починаючи з 05.03.2002 року порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, і закінчуючи 28.07.2013 року винесення постанови про закриття кримінального провадження, та внаслідок чого відшкодування завданої моральної шкоди.

За результатами судового розгляду ухвалено рішення апеляційним судом Запорізької області від 17 грудня 2013 року про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 за рахунок держави, в сумі 156846 грн. (а.с.20-29). При цьому апеляційний у справі від 09.12.2015 року визначив, що доводи апеляційної скарги про те, що даний позов предявляється щодо відшкодування моральної шкоди шляхом публічного вибачення, скасування постанови слідчого є неспроможними. Предметом позову є саме відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури. Вимоги про скасування постанови слідчого не можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства в межах позову про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням органу, досудового слідства,прокуратури, а вимоги про витребування матеріалів кримінального провадження не є позовними вимогами. (справа №328/4156/15-ц http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54268792)

Крім того, станом на день предявлення позову 30.11.2015 року у цієї справі, в Токмацькому районному суді Запорізької області перебувала позовна заява ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди, в якій позивач, зокрема, просить також і скасувати постанову слідчого Войтенко А.В. від 10 грудня 2003 року.

Ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року підсудність справи визначено Чернігівському районному суду Запорізької області у звязку з залученням в якості співвідповідача по справі судді Токмацького районного суду Запорізької області Курдюкова В.М.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.12.2015 року було вирішено відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції, Державної казначейської служби України в частині стягнення моральної шкоди, визнання права та зобовязання відповідачів вчинити певні дії та закрити провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції, Державної казначейської служби України в частині стягнення матеріальної шкоди, та скасування, визнання недійсною, незаконною постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області. (справа

№328/2956/15-ц єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54521182 )

У справі №328/2956/15-ц ОСОБА_2 зазначив, що 05.03.2002 року слідчим Токмацького РВ ГУМВС України ОСОБА_9 відносно нього було порушено кримінальну справу за ст.190 КК України, яка постановою від 16.05.2003р. слідчого того ж відділу ОСОБА_6 була закрита за відсутністю в його діях складу злочину.

08.12.2003 року він звернувся до Токмацького РВ ГУМВС України з заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, але постановою від 10.12.2003 року слідчого Войтенко А.В. йому незаконно відмовлено у такому відшкодуванні.

ОСОБА_2 просив визнати його право на незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, повну реабілітацію для стягнення матеріальної та моральної шкоди від органу досудового розслідування та його посадових осіб, визнати постанову слідчого Войтенка А.В. недійсною, незаконною, скасувавши її та припинити незаконні дії слідчого Войтенка А.В., зобовязати відповідачів припинити публічне бездоказове звинувачення реабілітованого ОСОБА_2 за ст.185 КК України, згідно якого «Сибулатов вор, похитил из уголовного дела договор о теплопоставке в присутствии судьи Шаповалова Н.Д., съел договор, из-з чего невозможно постановить обвинительный приговор» (мова оригіналу), стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 138 705грн, моральну шкоду в сумі 300 000грн, за притягнення до кримінальної відповідальності. Суму матеріальної шкоди обґрунтував тим, що внаслідок обрання до нього запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд був позбавлений можливості займатися юридичною діяльністю як в Україні, так і за кордоном, або працювати, наприклад, двірником у Франції, Ірландії, Люксембурзі, отримуючи 1321 евро зарплатні.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16.03.2016 року рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.12.2015 року залишено без змін.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 05.01.2016 року було вирішено відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції, Державної казначейської служби України про скасування постанови слідчого та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Закрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції, Державної казначейської служби України в частині стягнення про скасування постанови слідчого та відшкодування матеріальної та моральної, та скасування, визнання недійсною, незаконною постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_3 (справа

№328/2562/15-ц єдиний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54824732 )

ОСОБА_2 в позові вказав, що суддя Курдюков В.М. працюючи слідчим Токмацького МВУМВС України незаконно порушив відносно нього кримінальну справу №2260231 за ч.4 ст.190 КК України. Слідчі, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 на протязі 15 місяців, бездоказово проводили розслідування по даній справі. 16.05.2003 року слідчим Вараницею О.О. винесено постанову про закриття кримінальної справи №2260231 за ч.4 ст.190 КК України за п.2.ст.6 КПК України через відсутність складу злочину. Вважає, що ОСОБА_6 не роз'яснив порядок і розміри відшкодування шкоди та не ухвалив виконавчий документ про її відшкодування.

Слідчий Войтенко А.В. формально та незаконно розглянув його заяву про відшкодування шкоди. Винесена ним постанова не відповідає по формі та змісту виконавчому листу, бездоказово обґрунтував відмову відшкодування шкоди як не доведення ним порядку і розміру відшкодування шкоди, не вручив йому постанову про відмову у відшкодуванні шкоди, яку він отримав з прокуратури м. Токмак поштою 03.06.2015 року. У зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, він як виправданий громадянин не міг отримувати щомісячні грошові доходи від здійснення юридичної практики в місті Токмак, Києві та в країнах Європи, тобто розмір шкоди втрачених грошових доходів складає 607 500 грн. (1500 євро втраченого щомісячного доходу у мінімальному розмірі зарплати за 15 міс. перебування під слідством).

У справі №328/2562/15-ц ОСОБА_2 просив суд скасувати незаконну постанову слідчого Войтенко А.В. від 10.12.2003 року про відмову відшкодування шкоди спричиненої незаконним притягненням у якості обвинуваченого за ч.4 ст.190 КК України, відшкодувати з рахунку Державного бюджету України 607 500 грн. матеріальної шкоди не отриманих грошових доходів в результаті знаходження під судом та слідством, припиненого відповідно п.2 ст.6 КПК України по реабілітуючим підставам, спричиненої незаконними діями органу досудового розслідування слідчими Вараницею О.О., Войтенко А.В., відшкодувати моральну шкоду 100 000 грн. у солідарному порядку з відповідачів (а.с.69).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22.03.2016 року рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 22.12.2015 року скасоване та залишено без змін.

Отже, питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, скасування постанови слідчого про відмову у відшкодуванні шкоди від 10.12.2003 року вже було вирішено у судовому порядку за судовими рішеннями, які набрали законної сили.

За вказаних обставин колегія судів дійшла висновку проте, що позивачем предявлені тотожний позов, який був предметом розгляду судових рішень і не може бути предметом повторного судового розгляду.

З огляду на викладене колегія судів дійшла висновку проте, що судом першої інстанції при ухвалені рішення суду 02 лютого 2016 року не враховано проте, що попередніми судовими рішення, які набрали законної сили, були предметом судового розгляду вимоги позивача про стягнення моральної, матеріальної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, та були враховані всі процесуальні дії та рішення, вчинені працівниками органів досудового слідства та прокуратури, починаючи з 05.03.2002 року порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, і закінчуючи 28.07.2013 року , винесення постанови про закриття кримінального провадження, (висновки Апеляційного суду Запорізької області від 09.12.2015 року у справі №328/4156/15-ц http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54268792)в тому числі і оскаржувана в цієї справі постанова слідчого Войтенко О.В. від 10.12.2003 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про прийняття заходів до відшкодування матеріальної шкоди втратою заробітної плати, пенсії та інших доходів. (а.с.3), ітому за положеннями ст. п.п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, повторному розгляду вимоги позивача не підлягали розгляду, а справа підлягала закриттю.

Керуючись ст. 205, 303 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2016 року у цій справі скасувати. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Токмацького ВП Василівського відділу ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови слідчого про відмову у відшкодуванні шкоди та стягнення моральної шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: