АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року позовні вимоги ОСББ «Сердолік» задоволені: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСББ «Сердолік» 11 996,12 грн заборгованості по утриманню машиномісць у підземному паркінгу, 545,66 грн як 3%річних; 5236,58 грн як інфляційну складову, 1000,00 грн витрат на правову допомогу, 1218,00 грн судового збору - що разом складає 19 996,36 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власником машиномісць НОМЕР_1,НОМЕР_2 у підземному паркінгу, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Також судом установлено, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2012 зобов'язано Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» передати ОСББ «Сердолік» на баланс та в управління житловий будинок та всю технічну документацію на житловий комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Акт №5 прийому-передачі вказаного житлового комплексу з балансу КП «Житло-Сервіс» на баланс ОСББ «Сердолік» було підписано 23 травня 2012 року.

Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб ОСББ «Сердолік» уклало відповідні договори з підрядними організаціями щодо надання охоронних послуг, технічного обслуговування систем вентиляції паркінгу, технічного обслуговування устаткування та інших послуг. Відповідно до розрахунку оплати щодо експлуатації машиномісця та рішення загальних зборів членів ОСББ «Сердолік» від 06.07.2012 вартість послуг по утриманню одного машиномісця підземного паркінгу складала 160 грн на місяць, а рішенням від 21.12.2014 розмір внесків (обов'язкових платежів) на утримання одного машиномісця збільшено до 165,00грн на місяць.

Виходячи з того, що відповідач користується послугами, які надає ОСББ «Сердолік», проте, не сплачує кошти за утримання та обслуговування паркомісць, у нього утворилася заборгованість за період з 01.09.2012 по 01.11.2015 у розмірі 11 996,12 грн, що на підставі ст. 625 ЦК України тягне за собою сплату 3 % річних, інфляційну складову, - суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог і задовольнив їх у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києві від 23 червня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що між ним та ОСББ «Сердолік» не укладалися будь-які договори щодо надання будь-яких послуг, а також що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, що були понесені на утримання підземного паркінгу.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за послуги з утримання двох машиномісць у підземному паркінгу.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги України» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону передбачає поділ житлово-комунальних послуг на групи за порядком затвердження цін/тарифів на них, зокрема, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 14 Закону це послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Цим Порядком установлено, що вартість послуг, зокрема, за утримання вбудованих паркінгів, сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками паркомісць та відповідними надавачами послуг.

Виходячи з наведеного, правовідносини між власником машиномісця в паркінгу з приводу надання послуг на його утримання і обслуговування та особою, яка надає такі послуги, виникають на підставі укладеного між ними договору.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

За змістом ч. 1 ст. 24 цього Закону балансоутримувач має право:1) здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; 2) визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; 3) укладати договори на надання житлово-комунальних послуг.

Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об'єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Затверджений рішенням загальних зборів членів ОСББ «Сердолік» оформленим протоколом від 06.07.2012 розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території, що перебуває у спільній власності членів об'єднання, якими крім іншого врегульована оплата за утримання машиномісць підземного паркінгу, що є частиною житлового будинку та перебуває на балансі ОСББ «Сердолік», відповідно до ст. 369 ЦК України визначається як домовленість між співвласниками щодо встановлення порядку володіння і користування спільним майном. Тому встановлені розміри оплати на утримання машиномісць підземного паркінгу, що затвердженні рішенням зборів членів ОСББ «Сердолік», підлягають сплаті як членами об'єднання, так і власниками машиномісць підземного паркінгу, незалежно від того, чи є вони членами ОСББ.

Положеннями ч. 4 ст. 9 Закону визначено, що власники приміщень, розташованих у межах одного житлового комплексу, які не є членами об'єднання, можуть укладати з об'єднанням угоди про співпрацю та дії у спільних інтересах.

Статтею 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» закріплено, що укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна, об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюється відповідно до законодавства України. Власник приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин. Видатки на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та договором про їх використання.

З огляду на викладене сторонами у спірних правовідносинах є ОСББ «Сердолік» та ОСОБА_4, як власник двох машиномісць у підземному паркінгу житлового комплексу по АДРЕСА_1.

Доводи відповідача про те, позивач не є балансоутримувачем, а тому є неналежним позивачем у даній справі, не заслуговують на увагу, адже, як встановлено судом першої інстанції, постановою Київського господарського суду від 06.03.2012 (т1ас77-83) зобов'язано КП «Житло-сервіс» передати ОСББ «Сердолік» на баланс житловий комплекс за адресою АДРЕСА_1 та відповідно до Акту прийому-передачі вказаний житловий комплекс передано на баланс ОСББ «Сердолік» 23.05.2012 (т1ас161-163). Посилання відповідача та його представника на передачу КП «Житло-Сервіс» підземного паркінгу на баланс ОК «Підземний гараж» не заслуговує на увагу з огляду на встановлені судом обставини. Слід зазначити, що підземний гараж знаходиться в межах будинку АДРЕСА_1, що це є житловим комплексом, який складається з 366 квартир з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом на 198 машиномісць (т1ас66-69).

Системний аналіз норм ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 360 ЦК України, ст. ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови №529 Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» дають підстави вважати, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, що запропонований виконавцем послуг варіант договору відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому випадку суперечить указаним нормам.

Відсутність такого договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати наданих послуг. На інші обставини в обґрунтування своєї позиції, зокрема, на порушення його прав неукладенням договору у передбаченому ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ОСОБА_4 не посилався. Належних і допустимих доказів на спростування факту надання позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій протягом спірного періоду відповідачем у передбаченому ст. ст. 10,60 ЦПК України порядку не надано.

Відповідно до ст.ст. 319, 360 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження конкретних витрат, понесених позивачем для здійснення дій по утриманню паркінгу, не заслуговують на увагу, адже у матеріалах справи наявні відповідні докази про укладення позивачем договорів з виконавцями послуг з утримання паркінгу та акти виконаних робіт, зокрема: договір про надання послуг охорони №04/0108 від 01.08.2012 (т1ас18), додаткова угода №2 від 01.09.2013 до договору №04/0108 від 01.08.2012 (т1ас19), договір про технічне обслуговування автоматичної системи пінного пожежогасіння від 01.12.2012 (т1ас20), договір №62346 від 27.03.2013 про постачання електричної енергії (т1ас116-123), договір №10920/4-02 від 13.12.2012 про надання послуг водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі (т1ас86-87); на виконання зазначених договорів складалися Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) (т1ас143-т2ас11).

Доводи апеляційної скарги про те, що органи управління ОСББ «Сердолік» прийняли на баланс житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, а підземний паркінг за вказаною адресою було передано на баланс Обслуговуючого кооперативу «Підземний гараж», а тому усі укладені ОСББ «Сердолік» договори з метою забезпечення життєдіяльності будинку не стосуються підземного паркінгу, не заслуговують на увагу, адже спростовані встановленими судом обставинами і наявними у матеріалах справи на їх підтвердження доказами, яким суд дав належну оцінку і які доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу обставин, на які відповідач посилався в обґрунтування своїх заперечень проти позову, які суд повно та всебічно з'ясував і перевірив, дав належну оцінку усім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для його скасування немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна