ухвала

іменем україни

23 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Мартинюка В.І., Іваненко Ю.Г., Парінової І.К., Завгородньої І.М., Ступак О.В.,
за участю представника ПАТ «Платинум Банк» -Клименка Т.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києва, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: ОСОБА_9, Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», про визнання прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, договору купівлі-продажу та свідоцтва недійсними та застосування реституції, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 липня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 05 грудня 2011 року були проведені прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки- квартири АДРЕСА_1.

Після реалізації квартири задоволено вимогу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») щодо стягнення з ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором у розмірі 435 204 грн 33 коп.

Власником зазначеної квартири є ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_7, а саме: 2/3 частини в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло та по 1/6 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на те, що прилюдні торги від 05 грудня 2012 року проведено з порушенням чинного законодавства, а саме:

- акт оцінки майна був дійсний протягом шестимісячного строку, а отже, на момент проведення прилюдних торгів був не чинним;

- державним виконавцем не було повідомлено позивачів про відкриття виконавчого провадження, не здійснено оцінку майна при накладенні арешту;

- висновок експерта є таким, що спричинив позивачам збитки, оскільки вартість майна була суттєво занижена;

- виконавчою службою було подано оголошення в газету «Урядовий кур'єр», де зазначено недостовірну інформацію, а саме, що власником квартири є лише ОСОБА_8, тоді як співвласником квартири є також ОСОБА_7

Позивачі просили скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_9; визнати недійсним висновок оцінювача ОСОБА_10 від 27 травня 2011 року про ринкову вартість нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним протокол від 05 грудня 2011 року № 1011300/9 про проведення прилюдних торгів з продажу квартири АДРЕСА_1, проведених ПП «Нива-В.Ш.»; визнати недійсним акт про реалізацію арештованого майна, затверджений начальником ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 30 січня 2012 року; визнати прилюдні торги від 05 грудня 2011 року з реалізації квартири АДРЕСА_1 недійсними.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 липня 2014 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на надуманість доводів позивачів щодо недійсності оцінки майна та необхідність оскарження таких дій в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 липня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника банку, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 22 лютого 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергєєвим О.О. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Квартира належала па праві власності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 2/3 частини в рівних частках на підставі свідоцтва про праві власності на житло та по 1/6 частини на підставі свідоцтв про право на спадщину.

Квартира була передана позивачами в іпотеку Відкритому акціонерномум товариству «Платинум Банк» (далі - ВАТ «Платинум Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», на підставі іпотечного договору від 25 травня 2007 року № 3.07051256.

Державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Мазуром Ю.С. постановою від 10 березня 2010 року було відкрито виконавче провадження про солідарне стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь ВАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», суми боргу у розмірі 435 204,33 грн, за рахунок іпотечного майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в яких був встановлений строк для добровільного виконання рішення суду та якими постановлено накласти арешт на все майно, належне боржникам, були надіслані позивачам, що підтверджується листом від 10 березня 2010 року № 257/7.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

А отже, факт направлення позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження підтверджує виконання вимог наведеної вище норми законодавства.

Посилання позивача на те, що державним виконавцем не було здійснено оцінку майна при накладенні арешту, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки вказаний обов'язок не встановлений спеціальними нормами.

Державним виконавцем Мазуром Ю.С. на виконання вимог ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» з метою оцінки нерухомого майна 13 липня 2010 було винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а також постанову про зупинення виконавчого провадження.

16 вересня 2010 року у зв'язку із надходженням висновку експертної оцінки квартири було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження, яка була надіслана позивачам листом від 21 вересня 2010 року, простою кореспонденцією в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Встановлено, що 27 травня 2011 року державний виконавець отримав висновок з експертної оцінки майна відповідно до якого станом на 27 травня 2011 року вартість квартири АДРЕСА_1 становить 557 171 грн.

Копія висновку з експертної оцінки квартири була направлена позивачам 30 травня 2011 року.

Прилюдні торги, на яких відбулась реалізація квартири, були проведені 05 листопада 2011 року.

Пунктом 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Положення) передбачено, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою, та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року № 74/5, (далі - Інструкція).

Разом із тим відповідно до частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно.

Звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням частини п'ятої статті 58 Закону України та підставою для визнання таких торгів недійсними.

Саме така правова позиція була викладена в постановах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 у справі № 6-147цс14, від 22 жовтня 2014 у справі № 6-124цс14.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що станом на 05 листопада 2011 року закінчився шестимісячний строк дії висновку експертної оцінки від 27 травня 2011, таким чином торги були проведені з порушенням Закону.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ст. 48 Закону України «Про іпотеку» передбачений тримісячний строк для оскарження в суді результатів прилюдних торгів, що за своєю правовою природою є спеціальною (скороченою) позовною давністю стосовно відповідних позовних вимог осіб, зазначених у цій нормі (іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника, іншого учасника прилюдних торгів).

Позивачі звернулись до суду з даним позовом 26 лютого 2014 року, прилюдні торги були проведені 05 листопада 2011 року, тобто проміжок часу становить більше двох років.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Така заява була подана суду першої інстанції відповідачем ПП «Нива-В.Ш.»

Таким чином, у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, передбаченого ст. 48 Закону України «Про іпотеку», про що було заявлено стороною у спорі до ухвалення рішення, колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Такі висновки апеляційного суду є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко І.К. Парінова О.В. Ступак