Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/778/4118/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3

В обґрунтування вимог зазначило, що 29.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №0703/0708/71-152, згідно умов якого банк надав кредит на суму 70 000 дол. США. У порушення умов договору, ОСОБА_4 свої зобовязання не виконала, у звязку з чим станом на 29.10.2014 року виникла заборгованість: за кредитом - 56 000,32 дол. США, що еквівалентно 725 343,14 грн. за відсотками 2222,49 дол. США, що еквівалентно 27 786,81 грн., пеня 119,67 дол. США, що еквівалентно 1550,02 грн.

В забезпечення виконання зобовязань, що випливають з основного договору, банк та ОСОБА_3 29 липня 2008 року уклали договір поруки №0703/0708/71-152-Р-1.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вказаних договорів відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №0703/0708/71-152 від 29 липня 2008 року на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Зважаючи на невиконання відповідачами зобовязання стосовно умов повернення кредиту, вважає, що вправі вимагати стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту, за відсотками, пені за невиконання умов договору.

На підставі зазначеного просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 755679,79 грн. та судовий збір.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість 755 679,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом 725 343,14 грн., заборгованість по відсотках 28 786,81 грн., 1 550,02 грн. пені та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 0703/0708/71-152 від 29.07.2008 року, що був укладений між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_4, на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк».

29.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати ОСОБА_4 кредит на суму 70 000,00 доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за його користування у сумі та у строки на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього у відповідності щ графіка погашення кредиту.

Банк (кредитор) свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_4 кредит у сумі 70 000 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку,

ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 29.10.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 56 000,32 дол. США, що за курсом НБУ на 29.10.2014 року складає 725 343,14 грн., за відсотками - 2222,49 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 28786,81 грн.

Крім того, у зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору їй була нарахована неустойка в розмірі 119,67 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1 550,02 грн.

Встановивши, що ОСОБА_4 належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором від 29.07.2008 р., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 755 679,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом 725 343,14 грн., заборгованість по відсотках 28 786,81 грн., 1 550,02 грн. пені, та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Довід апеляційної скарги про невиконання позивачем зобовязань за кредитним договором №0703/0708/71-152 від 29 липня 2008 року, передбачених п.п. 4.1, 4.1.3, 9.2, а саме: не надання консультаційних послуг, інформації про чинні тарифи, неповідомлення щодо зміни кредитної політики, не підтверджені будь-якими доказами.

Посилання ОСОБА_3 на те, що позивачем не перевірявся його майновий стан та не зясовувались причини непогашення заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки кредитним договором №0703/0708/71-152 від 29 липня 2008 року такий обовязок кредитора не передбачений.

Довід апеляційної скарги, що позивач може вимагати дострокове стягнення заборгованості у випадку істотних порушень кредитного договору, не підтверджується змістом договору.

Відповідно до п. 3.9 кредитного договору №0703/0708/71-152 від 29 липня 2008 року при порушенні умов, передбачених п. 5.1.8 цього договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством України (в тому числі у випадках, передбачених Законом України «Про іпотеку») передбачено право дострокової вимоги виконання зобовязань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.1 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору.

Таким чином, текстом кредитного договору №0703/0708/71-152 від 29 липня 2008 року не передбачена така умова дострокового стягнення заборгованості як наявність істотних порушень його умов.

Твердження ОСОБА_3 про те, що банк не намагався розглянути питання про укладення мирової угоди, не заслуговує на увагу, оскільки такий обовязок кредитора договором не передбачений.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: