Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/8325/15-ц

номер провадження 2/695/197/16

21 березня 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

при секретарі Оніщенко Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом державного підприємства Укрінвестбуд до ОСОБА_3 про стягнення завданої матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Укрінвестбуд звернулось до Золотоніського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 84540,33 грн., мотивуючи свою позицію тим, що за час перебування на посаді директора ДП Укрінвестбуд відповідач в порушення посадових обов`язків та Положення про преміювання керівників підприємств і організацій, що перебувають в управлінні ДУС, завдав позивачу збитків на суму 84540,33 грн., на ствердження чого ДП Укрінвестбуд надав Акт ревізії фінансово-господарської діяльності ДП Укрінвестбуд за період з 01.11.2011 року по 31.05.2014 року. А тому, враховуючи, що ОСОБА_3 перебував на керівній посаді, то повинен нести повну матеріальну відповідальність за спричинену ним шкоду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ДП Укрінвестбуд кошти в сумі 84540,33 грн. в порядку відшкодування нанесеної ним підприємству шкоди, що стверджує актом ревізії, та судові витрати, пов`язані з явкою до суду в сумі 6564,0 грн., що стверджує доданими до письмового клопотання доказами.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ДП Укрінвестбуд не визнав у повному обсязі, наголошуючи, що з даними позовними вимогами до ОСОБА_3, як до особи, що заподіяла шкоду ДП «Укрінвестбуду» працюючи на посаді керівника цього ДП, міг звернутися лише вищестоящий в порядку підлеглості орган Державне управління справами. А тому ДП «Укрінвестбуд», виходячи з норм діючого законодавства, не має права на звернення до суду з подібним позовом. Крім того, відповідач на підставі діючого трудового законодавства повинен нести обмежену матеріальну відповідальність. Обсяг цієї відповідальності зумовлений розміром заподіяної шкоди, але обмежується середньомісячним заробітком працівника. Проте з такими позовними вимогами позивач до суду не звертався та не зміним свої позовні вимоги. Враховуючи, що для виходу за межі заявлених позовних вимог немає прямо передбачених чинним законодавством підстав, то суд має розглянути та вирішити справу в межах заявлених ДП Укрінвестбуд вимог. А з огляду на те, що позивач просить притягнути підповідача до повної матеріальної відповідальності без достатніх для цього підстав, то у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог, Державного управляння справами ОСОБА_4 у судове засіданя не з`явилась, направивши до суду заяву від 10.02.2016 року за вих. № 14/1-04, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ОСОБА_3 завдано збитків ДП Укрінвестбуд на суму 84540,33 грн. і тому він, як директор повинен нести повну матеріальну відповідальність.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ДП Укрінвестбуд до задоволення не підлягають з наступниз підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень...

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з доданих до позовної заяви доказів, а саме: розпорядження керівника ДУС від 31.05.2010 року № 171-к, наказу директора ДП Укрінвестбуд від 01.06.2010 року № 66, розпорядження керівника ДУС від 28.07.2014 року № 310-к, наказу директора ДП Укрінвестбуд від 28.07.2010 року № 30, відповідач ОСОБА_3 працював на посаді директора ДП Укрінвестбуд з 01.06.2010 року по 28.07.2014 року.

Актом ревізії фінансово-господарської діяльності ДП Укрінвестбуд за період з 01.11.2011 року по 31.05.2014 року встановлено, що в порушення ст. 11 ЗаконуУкраїни Про архітектурну діяльність від 20.05.1999 року № 687, п. 3 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затв. постановою КМУ від 11.07.2007 року № 903 ДП Укрінвестбуд, в особі директора ОСОБА_3, як замовником у період з 01.11.2011 року по 31.05.2014 року були укладені трудові угоди на здійснення технічного нагляду обєкта архітектури з громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за відсутності вказаних фізичних осіб кваліфікаційних сертифікатів, що призвело до виплати винагороди вказаним особам в сумі 13600,00 грн. та, як наслідок, зайвого перерахування єдиного соціального внеску в сумі 4719,2 грн., чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) підприємству на загальну суму 18319,20 грн.

Також, вищезазначеним Актом ревізії встановлено, що в порушення п. 1.5. Положення про преміювання керівників підприємств і організацій, що перебувають в управління ДУС, затвердженого розпорядженням керівника ДУС від 15.04.2002 № 160 (зі змінами внесеними від 14.04.2009 №102) та умов Контракту від 31.05.2010 № 07/3-2-32, директору ДП «Укрінвестбуд» ОСОБА_3 без погодження Державного управління слгавами, нараховано та виплачено разову премію до Нового року на підставі наказу від 21.12.2011 № 82, підписаного директором ОСОБА_3, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати в сумі 4198,91 грн. та, як наслідок, зайвого перерахування єдиного соціального веску в сумі 1457,02 грн., чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) Підприємству на загальну суму 5655,93 грн. Крім того, в порушення п.5. п. Порядку списання обєктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 №1314, п.8.1. Статуту ДП Укрінвестбуд, затвердженого розпорядженням керівника Державного управління справами від 27.04.2011 №109, ДП Укрінвестбуд (акти на списання затверджені директором ОСОБА_3А.), за відсутності дозволу (згоди) Державного управління справами списано комп'ютерне обладнання на загальну суму 60565,20 грн, первісна вартість якого перевищує 10000,0 грн., у звязку з чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) Підприємству на загальну суму 60565,20 грн.

Відповідно до ст. 132 КЗпП України матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно з розясненнями, викладеними в ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Узагальнення про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю" від 01.09.2015 року:

6. У КЗпП межі матеріальної відповідальності працівників диференціюються залежно від форми вини працівника, характеру допущенного ним порушення обов'язків, виду майна, якому заподіяна шкода, і трудової функції, що виконується працівником.

КЗпП передбачає два види матеріальної відповідальності: обмежену (статті 132, 133 КЗпП) й повну (стаття 134 КЗпП).

Основним видом є обмежена матеріальна відповідальність. Обсяг цієї відповідальності зумовлений розміром заподіяної шкоди, але обмежується середньомісячним заробітком працівника.

Статтею 132 КЗпП передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальної відповідальності понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

7. Статтею 133 КЗпП передбачені випадки обмеженої матеріальної відповідальності працівників, проте КЗпП не визначає вичерпний їх перелік.

8. Згідно з трудовим законодавством працівника не можна притягнути до повної матеріальної відповідальності у випадках, не передбачених статтею 134 КзпП.

9. Спірним для судів при розгляді справ цієї категорії виявились питання відшкодування шкоди, заподіяної працівником, який на час пред'явлення позову звільнилися…

Отже, судам слід пам'ятати, що в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх колишніми працівниками, потрібно керуватися нормами статей 130 - 137 КзпП.

Як вбачається ізст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків;

8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Пункт 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України встановлює обмежену матеріальну відповідальність окремого кола працівників: керівників підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів та їх заступників, за широкий спектр порушень трудових обов'язків, що потягли пряму дійсну шкоду.

На підставі пункту 2 частини першої статті 133 КЗпП за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники; керівники та їх заступники будь-яких структурних підрозділів, передбачених статутом підприємства, установи, організації чи іншим відповідним положенням (абз. 1 п. 6 постанови Пленуму ВСУ N 14).

Таким чином, враховуючи, що заподіяна позивачу шкода полягала в здійсненні зайвих грошових виплат та неправильною постановкою на облік, зберіганням і списанням матеріальних цінностей, то в разі доведення його вини на ОСОБА_3, як на керівника підприємства, могла би бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність в розмірі середньомісячного заробітку.

З огляду на те, що позивач просить притягнути відповідача до повної матеріальної відповідальності, а згідно зп. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Тому, враховуючи, що для виходу за межі заявлених позовних вимог немає прямо передбачених законом підстав, суд розглядає та вирішує справу в межах заявлених ДП Укрінвестбуд вимог та беручи до уваги, що в судовому засіданні достатніх підстав для притягнення ОСОБА_3 до повної матеріальної відповідальності не встановлено, то суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 132-134

КзпП України, ст., ст. 10, 11, 209, 212, 213 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Державному підприємству Укрінвестбуд у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення завданої матеріальної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано головуючим 25 березня 2016 року.