Справа №469/832/14-ц 15.08.2016 15.08.2016 15.08.2016
Cправа №469/832/14-ц Суддя суду першої інстанції Старчеус О.П.
Провадження №22-ц/784/1800/16 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участі: прокурора - Кадєєвої А.В.,

представника Миколаївської обласної державної адміністрації - Чернової О.В.,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року, ухвалене у цивільній справі за позовом заступника прокурора Березанського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство», про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку,

УСТАНОВИЛА:

14 липня 2014 року заступник прокурора Березанського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (далі - Миколаївська ОДА) та Державного підприємства «Очаківське лісомисливське господарство» (далі - ДП «Очаківське ЛМГ») пред'явив зазначений позов до Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Березанська РДА), ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про визнання незаконними та скасування розпоряджень Березанської РДА, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та зобов'язання повернути земельну ділянку.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2014 року позовні вимоги заступника прокурора Березанського району Миколаївської області до вищезазначених відповідачів були роз'єднані в окремі провадження (том 1 а.с.58).

У даній цивільній справі вирішуються позовні вимоги заступника прокурора Березанського району Миколаївської області до ОСОБА_4, які обґрунтовані наступним.

Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №419 від 14 липня 2011 року чотирьом особам, у тому числі і відповідачеві у даній справі, було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) площею до 0.10 га із земель державної власності (запасу) за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №458 від 29 липня 2011 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) та надано останньому у власність земельну ділянку загальною площею 0.0873 га для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

29 липня 2011 року на підставі вищезазначеного розпорядження Березанської РДА ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, згідно якого він став власником земельної ділянки площею 0.0873 га з кадастровим номером НОМЕР_2.

Проте, зазначена земельна ділянка, як така що належала до земель державної власності та перебувала у постійному користуванні ДП «Очаківське ЛМГ», бо відноситься до земель лісового фонду (лісогосподарського призначення), не могла бути передана у власність відповідача названим вище органом, та ще й без точного дотримання передбачених законом процедур та правил.

Так, вказані розпорядження райдержадміністрації були прийняті з порушеннями:

- вимог ч.3 та ч.4 ст.122 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень) та ст.ст.50,51 ЗК України, якими надання земельних ділянок для рекреаційних потреб віднесено до компетенції обласних державних адміністрацій;

- положень ст.118 та ч.3 ст.186-1 ЗК України, якими визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність здійснюється на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яке приймається на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого комісію з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, до складу якої залучається представник територіальних органів лісового господарства;

- правил, встановлених ч.9 ст.118 ЗК України, ст.ст.9,35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», про обов'язковість експертизи проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України.

Посилаючись на викладені обставини, та на те, що розпорядження районної державної адміністрації суперечать чинному земельному та лісовому законодавствам, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, і, її передача відбулася з порушенням цивільних прав та інтересів як держави, так і попереднього користувача, прокурор уточнивши позовні вимоги, просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №419 від 14 липня 2011 року в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №458 від 29 липня 2011 року, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0.0873 га;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29 липня 2011 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00425;

- зобов'язати відповідача ОСОБА_4 повернути у власність держави спірну земельну ділянку площею 0.0873 га, кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 43 423 грн. 02 коп. (том 2 а.с.34,49).

02 грудня 2015 року від представника ДП «Очаківське ЛМГ» надійшла заява про відмову від позовних вимог, у зв'язку з чим ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду, а ДП «Очаківське ЛМГ» було залучено до участі у справі в якості третьої особи на боці позивача без самостійних вимог (том 2 а.с.67).

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи та порушенням районним судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, як на його думку, суд не взяв до уваги, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель лісогосподарського призначення, а відтак державна експертиза проекту землеустрою не потрібна. ДП «Миколаївське лісове господарство» не мало правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а отже не було її належним землекористувачем, зміни цільового призначення землі не відбулося. Також ОСОБА_5 зазначав, що справа розглянута не повноважним судом, оскільки відсутній протокол розподілу справ.

Апеляційну скаргу слід відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції, оскільки той ухвалив його з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому судовому рішенні, суд першої інстанції виходив з того, що при передачі Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки були порушені норми чинного земельного та лісового законодавства, а тому рішення щодо такого та правовстановлюючий документ про таке право підлягають скасуванню. Спірна земельна ділянка не могла бути передана у власність відповідача, оскільки у районної державної адміністрації не було повноважень на прийняття такого рішення, тим більше з численними порушеннями порядку та правил передачі землі у власність фізичних осіб.

За таких обставин, як на думку районного суду, є достатньо підстав для задоволення вимог заступника прокурора до Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області і ОСОБА_4

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області, в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом першої інстанції, вважає їх доведеними, а висновки, щодо результату вирішення спору - вірними й законними.

Так, в силу ч.1 ст.116 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до положень ст.ст.141,149 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб, передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача.

Згідно з ч.4 ст.20 ЗК України зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Відповідно до частин 1,2 ст.20 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час прийняття Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області розпорядження за №419 від 14 липня 2011 року та за №458 від 29 липня 2011 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та передачу її у власність) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності проводиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Положеннями ч.5 ст.122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в ч.2 ст.3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно - правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Повноваження державної адміністрації з питань земельних та лісних відносин визначаються Законом України «Про місцеві державні адміністрації» земельним та лісовим законодавством.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.31 ЛК України (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень державної адміністрації у сфері лісових відносин віднесено, у тому числі, передачу у власність, в постійне користування для не лісогосподарських потреб земельних ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припинення права користування ними.

За змістом ст.ст.38,40 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Громадянам України за рішенням органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

Із матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №419 від 14 липня 2011 року «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», відповідачу ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею до 0.10 га для рекреаційного призначення (індивідуальне дачне будівництво) із земель державної власності (запасу) за межами населеного пункту, але в межах території Коблівської сільської ради Березанського району (том 1 а.с.12).

Наступним розпорядженням голови Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №458 від 29 липня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки» затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_4 земельну ділянку у власність, загальною площею 0.0873 га (том 1 а.с.13).

На підставі останнього розпорядження ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0.0873 га, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, Коблівська сільська рада, за межами населеного пункту, який 29 липня 2011 року зареєстрований відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00425 (том 1 а.с.32).

Відповідно до копії акту на право користування землею від 15 листопада 1964 року, виданого виконавчим комітетом Миколаївської районної ради Миколаївської області, в постійне користування Миколаївського лісгоспзагу було відведено 203 га землі (том 1 а.с.39-40).

Наказом Миколаївського обласного виробничого лісогосподарського об'єднання «Миколаївліс» від 01 квітня 1989 року №11 із складу Миколаївського лісгоспзагу виведено та передано у користування Березанському лісництву Очаківського державного лісомисливського господарства 2124 га (том 1 а.с.41-44).

Наказом Державного комітету лісового господарства України від 14 лютого 2005 року №161 Очаківське державне лісомисливське господарство перейменоване у ДП «Очаківське лісомисливське господарство» (том 1 а.с.121).

Обставини, які свідчать, що спірна земельна ділянка надана ОСОБА_4 за рахунок земель державного лісового фонду, які перебувають у користуванні ДП «Очаківське лісомисливське господарство» та розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, Коблівська сільська рада, тобто в межах цієї сільської ради, але за межами населеного пункту, підтверджується такими доказами: вихідною земельно-кадастровою інформацією від 19 липня 2011 року №01-7-888; копією висновку комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою у Березанському районі Миколаївської області від 27 липня 2011 року за №01-26-377; копією плану кадастрової зйомки; копією викопіювання з чергового кадастрового плану; планом - схемою місця розташування спірної земельної ділянки, листом Виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» від 02 липня 2014 року №225 із якого видно, що спірна земельна ділянка належить до земель лісового фонду ДП «Очаківське лісомисливське господарство» та знаходиться у кварталі №37 виділ №9; інформацією ДП «Очаківське лісомисливське господарство» від 05 травня 2014 року за №190, згідно якої земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 належала до земель лісового фонду і розташована у кварталі №37 виділ 9 Березанського лісництва; інформацією ДП «Очаківське лісомисливське господарство» від 14 квітня 2015 року за №155, згідно якої спірна земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні ДП «Очаківське лісомисливське господарство», а докази про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки відсутні (том 1 а.с. 20, 23, 26, 29, 36, 38, 44, 45, 53, том 2 а.с.128).

Згідно з ч.4 ст.20 ЗК України (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст.21 ЗК України).

Статтею 55 ЗК України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

До земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт «г» ч.4 ст.84 ЗК України).

Вище наведене свідчить про відсутність у Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області повноважень щодо передачі спірної земельної ділянки у власність відповідачу, оскільки її власником згідно ч.5 ст.122 ЗК України та ч.4 ст.31 ЛК України є обласна державна адміністрація.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок лісогосподарського призначення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» від 10 квітня 2008 року №610-р, яке набуло чинності з 05 травня 2008 року, Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему зобов'язано зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

Лист Держземагенства України від 03 липня 2014 року та лист Головного управління Держземагенства у Миколаївській області від 20 червня 2014 року також свідчать, що відповідно до журналів обліку (реєстрації) об'єктів державної експертизи землевпорядної документації за 2010 - 2011 роки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 до цієї державної установи для проведення обов'язкової державної експертизи не надходив (том 1 а.с.48,49).

Згідно інформації Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства від 16 червня 2014 року №827 ним проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_4 не погоджувався (том 1 а.с.47).

З листа Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області від 29 травня 2014 року видно, що спірна земельна ділянка із земель Держлісфонду не вилучалась, її цільове призначення не змінювалось, лісогосподарські збитки не визначались (том 1 а.с.46).

Із врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність узгодженого проекту відведення спірної земельної ділянки з органом лісового господарства, відсутність висновку державної експертизи землевпорядної документації та відсутність повноважень у Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області щодо передачі спірної земельної ділянки у власність відповідачу ОСОБА_4, а тому вірно вважав, що вказані обставини є підставою для визнання незаконними та скасування зазначених розпоряджень Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

У ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до підпункту «б» ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Згідно положеннями ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно вважав, що оскільки підставою для видачі ОСОБА_4 державного акту про право власності на земельну ділянку були зазначені розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області, які прийняті останньою з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, а також з перевищенням повноважень, то є підстави, передбачені ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України для визнання цього акту недійсним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, встановивши наведені обставини, районний суд прийшов до правильного висновку, що спірна земельна ділянка належить до земель державного лісового фонду, її вилучення (викуп) у ДП «Очаківське лісомисливське господарство» з метою передачі її у власність ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.31 ЛК України, не проводилось, Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області не мала повноважень на розпорядження цим майном, у зв'язку з чим це майно вибуло із володіння ДП «Очаківське лісомисливське господарство» та Миколаївської обласної державної адміністрації поза їх волею. А тому порушене право державної власності на підставі ч.1 ст.203, ч. 215, ч.1 ст.388 ЦК України підлягає захисту шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку і повернення спірної земельної ділянки у власність держави.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність належності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду, а саме ДП «Миколаївське лісове господарство», спростовуються наявними у матеріалах справи земельно-кадастровою документацією, кадастровим планом земельної ділянки та висновками Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на помилковість висновку суду щодо передачі спірної земельної ділянки державі, безпідставні, оскільки позивачем є Миколаївська обласна державна адміністрація, правового значення не мають. В даних спірних правовідносинах прокурором заявлено позов в інтересах держави в особі обласної державної адміністрації, до повноважень якої відповідно до ч.5 ст.122 ЗК України, ст.31 ЛК України відноситься розпорядження земельними лісовими ділянками.

Не заслуговують на увагу аргументи особи, яка подала апеляційну скаргу, стосовно того, що справа розглянута неповноважним судом, так як спростовується інформацією заступника керівника апарату Березанського районного суду. Дана позовна заява прокурора 14 липня 2014 року була зареєстрована в автоматизованій системі за №2964 з присвоєнням №469/824/14-ц (справа 2/469/355/14) та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (зі змінами від 25 січня 2013 року №2) проведений його розподіл згідно якого справа передана на розгляд судді Старчеус О.П.

Не можна погодитись і з доводами представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про не застування судом першої інстанції практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року.

За обставинами справи «Стретч проти Сполученого Королівства» заявник в 1969 році уклав договір оренди земельної ділянки строком на 22 роки. Відповідно до умов договору він за власні кошти побудував на цій земельній ділянці кілька будівель для легкої промисловості, які здав в суборенду. Договір оренди також надавав йому право в подальшому продовжити оренду ще на 21 рік. У 1990 році заявник повідомив місцеву владу про намір продовжити договір оренди, в процесі переговорів він погодився на збільшення орендної плати. Однак, орган місцевої влади повідомив заявника, що продовження договору оренди відбутися не може, оскільки, погодившись з умовою договору про можливість його пролонгації орган місцевої влади перевищив свої повноваження.

Застосовуючи положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції до обставин цієї справи Європейський суд з прав людини вказав на таке. Заявник погодився з умовами договору оренди з огляду на те, що надалі він зможе продовжити термін його дії, і жодна із сторін не знала, що існувала якась юридична перешкода цій умові. У ситуації, яка склалася, заявник мав право, принаймні, очікувати на законних підставах, що він зможе продовжити термін дії договору, і таке очікування можна вважати - в цілях застосування положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції - складовою частиною його права власності, наданого йому за договором оренди.

Дії місцевої влади Європейський суд з прав людини розцінив як порушення права заявника на законне очікування виконання певних умов і, таким чином, вони утворювали акт втручання у реалізацію його права власності.

Вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе у зв'язку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

За таких обставин цієї справи Європейський суд з прав людини ухвалив рішення на користь заявника.

Втім, у справі, яка переглядається, обставини справи є істотно відмінними.

Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення законному володільцю землі спірної земельної ділянки, яка вибула з власності незаконно.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п.54 рішення).

Отже, обставини справи «Стретч проти Сполученого Королівства» та справи, яка переглядається, істотно різняться, а тому висновки щодо справедливої рівноваги між інтересами суспільства і особи в кожній з цих справ не можуть бути тотожними, а висновок Європейського суду з прав людини про порушення прав заявника у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» не може бути безумовним прецедентом при розгляді цієї справи, яка переглядається в апеляційній інстанції.

За таких обставин результат розгляду судом позову заступника прокурора Березанського району Миколаївської області по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у ст.1 Першого протоколу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, тому підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко