РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бондаренка Ю.О.,

суддів: Собослой Г.Г., Куцин М.М.

при секретарі Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області про визнання права власності на одноповерхову будову складу за адресою смт.Воловець, вул.Шевченка, 4

Позов мотивовано тим, що 10.01.2009 року нею було придбано одноповерхову будову складу за адресою смт.Воловець, вул.Шевченка, 4 від ВАТ «Вича» згідно з рішенням загальних зборів акціонерів даного підприємства. 11.01.2009 року вона отримала прибутковий касовий ордер №3 про оплату будівлі та відповідну накладну. Після цього позивачка тривалий час хворіла і не мала змоги отримати у Воловецькій селищній раді свідоцтва про право власності на майно. Просить визнати за нею право власності на одноповерхову будову складу за адресою смт.Воловець, вул.Шевченка, 4 та зобов'язати Воловецьку селищну раду видати їй свідоцтво про право власності на дане майно.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 вересня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати, як таке що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинами справи, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу пояснивши, що після придбання складів позивачка прийняла їх.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки судне повідомив.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до "Перелік нерухомого майна, що ввійшло до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Вича» який є Додатком до листа РВ ФДМУ від 05.11.2001 року №09-10/3015," в пункті 11 зазначений тарний склад (а.с.32).

Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Вича» від 10.01.2009 року вирішено продати Лакатош Ганні Ярославівні одноповерхову будову складу (розміри у плані 30х9 м на 7-м окремих відсіків - сховищ) за ціною залишкової балансової вартості у 1700 гривень (а.с.4). На виконання протоколу загальних зборів акціонерів позивачкою Лакатош Г.Я., як головою правління ВАТ «Вича», було видано наказ №02 від 11.01.2009 року про продаж нерухомості, визначеної рішенням загальних зборів акціонерів, в тому числі одноповерхової будову складу (розміри у плані 30х9 м на 7-м окремих відсіків - сховищ)(а.с.5). Згідно з ст.655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підтвердження перерахування коштів за придбання зазначеного нерухомого майна позивачкою Лакатош Г.Я. було отримано від ВАТ «Вича» за підписом головного бухгалтера накладну №04 від 11.01.2009 року (а.с.8) та квитанцію до прибуткового касового ордера №03 від 11.01.2009 року (а.с.8). Лакатош Г.Я. вступила в фактичне користування складами.

Частиною 1 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності ОСОБА_1 не може оформити так-як тривалий час хворіла.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 220 ч.2 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Договір купівлі-продажу складських приміщень не оспорено.

Беручи до уваги що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але не було проведено нотаріальне посвідчення хворобою позивача і в подальшому в зв'язку з реорганізацією ВАТ "Вича", такий договір є дійсним.

Відсутність державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірні об'єкти, унеможливлює реалізацією нею своїх прав як власника об'єкта, а отже саме право позивачки фактично є невизнаним.

На наведені обставини суд першої інстанції не звернув увагу в результаті чого дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи з засад справедливості, вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання права власності на одноповерхову будову складу за адресою смт.Воловець, вул.Шевченка, 4.

В свою чергу вимога про зобов'язання Воловецької селищної ради видати їй свідоцтво про право власності на дане майно не підлягає до задоволення так як у звязку зі законодавчими змінами не передбачено видання свідоцтва про право власності на нерухоме майно (на відміну від законодавства, що діяло до 1 січня 2016 року)

З огляду на викладене, наявні підстави, передбачені ст.309 ЦПК України, для скасування рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 вересня 2016 року та ухвалення нового рішення, про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.309, 312 ЦПК України, судова колегія,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 вересня 2016 року скасувати , у справі ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на одноповерхову будову складу за адресою смт.Воловець, вул.Шевченка, 4 Закарпатської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: