АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів:Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи: ОСОБА_4, товариство з обмеженою відповідальністю "Золота Ліга", про визнання недійсною третейської угоди, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 травня 2008 року між ним та АКБ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", ОСОБА_4, ТОВ "Золота ліга" було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 881/17-ГД3, із змінами та доповненнями. В статті 6 вказаного вище кредитного договору передбачено, що всі розбіжності щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного спору та становлять предмет спору підлягають розгляду в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. Розгляд здійснюється одноособово суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків Ярошовцем В.М. згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди, із яким сторони ознайомились.

Посилаючись на те, що третейська угода, яка міститься у кредитному договорі, суперечить Закону України "Про третейські суди" та порушує його права на звернення до суду, позивач просив визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження в статті 6 Генерального договору про надання кредитних послуг № 881/17-ГД3 від 28 травня 2008 року.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження в статті 6 Генерального договору про надання кредитних послуг № 881/17-ГДЗ від 28 травня 2008 року, укладеногоміж АКБ"Укрсоцбанк", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ "Золота ліга".Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Укрсоцбанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні. Скаржник зазначає, що редакція ст. 5 Закону України "Про третейські суди", станом на час укладення кредитного договору, не забороняла третейським судам розглядати спори у справах щодо захисту прав споживачів, а договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених ст. 17 ЦПК України, не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а є одним із способів реалізації своїх прав та інтересів. Крім того, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини пропуску позивачем строків позовної давності із зверненням до суду з указаним позовом.

Представник ПАТ "Укрсоцбанк" - Гринчук С.Д. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в них підстав.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ "Укрсоцбанк" підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 28 травня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_3, ОСОБА_4, було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 881/17-ГД3, відповідно до якого банк зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти в гривні та доларах США, в межах загального ліміту, що встановлюється в базовій валюті гривні в сумі 3000000 грн., з відсотковою ставкою для гривні не більше 20,5 % річних, для доларів США не більше 15 % річних на строк до 20 травня 2018 року включно.

1 жовтня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ "Золота ліга" було укладено Додатковий договір до Генерального договору про надання кредитних послуг № 881/17-ГД3 від 28 травня 2008 року.

В подальшому до Генерального договору про надання кредитних послуг № 881/17-ГД3 від 28 травня 2008 року сторонами неодноразово внеслись зміни та доповнення, шляхом укладення відповідних договорів.

Пунктом 6.1. кредитного договору із змінами та доповненнями встановлено, що всі розбіжності щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного спору та становлять предмет спору підлягають розглядув Постійно діючомуТретейськомусудіпри Асоціації українських банків за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. Розгляд здійснюється одноособово суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків Ярошовцем В.М. згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди, із яким сторони ознайомились.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що увипадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз О.А., а в разі її відсутності Білоконем Ю.М. При неможливості розгляду спору вказаними у даному пункті суддями, суддя призначається головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Згодом, у зв'язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_3

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в розмірі 2680044 грн. 78 коп. та судовий збір в сумі 25500 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди", відповідачем не приведено умови Генерального договору про надання кредитних послуг № 881/17-ГД3 у відповідність до чинного законодавства, а саме не враховано заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах про захист прав споживачів та, в порушення чинного законодавства, стягнуто заборгованість за договором кредиту шляхом звернення до третейського суду.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цьогоЗакону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

На час укладання кредитного договору (28 травня 2008 року) Закон України "Про третейські суди" не містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України,стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Відтак, неможна погодитися з висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_3, заявлених у даній справі, оскільки судом невірно застосовано ст. 6, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" до спірних правовідносин.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 6 червня 2012 року, справа за № 6-50цс12, а саме "Третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав", яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Висновки суду першої інстанції про дотримання позивачем трирічного строку на звернення до суду з даним позовом у зв'язку з тим, що споживач у договорі є слабкою стороною, яка не володіє спеціальними знаннями у галузі права, також є необгрунтованими, оскільки вони не грунтуються на положеннях ЦК України.

При цьому суд враховує, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про скасування рішення третейського суду у порядку встановленим розділом VII-1 ЦПК України.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення" судам роз'яснено таке, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про задоволення позовних вимог через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з його недоведеністю та необґрунтованістю.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ПАТ "Укрсоцбанк" підлягає задоволенню, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 267 грн. 96 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання недійсною третейської угоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 267 грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова