Справа № 562/1530/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2016 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

при секретарі Парфенюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Здолбунівської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на будівлю гаража №111-Н по вул.Стефановича у м.Здолбунів Рівненської області у порядку спадкування за законом після смерті 08 січня 1992 року його батька ОСОБА_2, обґрунтовуючи тим, що прийняв дану спадщину, оскільки вступив у фактичне управління спадковим майном, однак отримати свідоцтво про право власності не може через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне майно.

Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданих заяв позивач позовні вимоги підтримує повністю, просять розглянути справу без їх участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.

За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Установлено, що рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області від 22 червня 1988 року №118 вирішено затвердити протокол засідання гаражного кооперативу «Сигнал» від 15 червня 1988 року про прийняття ОСОБА_2 в члени кооперативу та виділення йому ділянки №111-Н секція №14.

На підставі указаного вище рішення місцевого самоврядування №118 від 22 червня 1988 року органу ОСОБА_2 у 1998 році затверджено план на будівництво гаража по вул.Стефановича у м.Здолбунів Рівненської області.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №479597 ОСОБА_2 помер 08 січня 1992 року.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки спірні правовідносини виникли на час дії Цивільного кодексу України у редакції 1963 року, то при вирішенні справи суд керується нормами саме цього закону.

Відповідно до положень ст.549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги у рівних частках згідно ст.529 ЦК України є діти, один з подружжя, батьки померлого.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1, що підтверджується відповідними свідоцтвами, який з 27 серпня 1985 року зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1.

За повідомленням Здолбунівської районної державної нотаріальної контори спадкова справа на майно ОСОБА_3 не відкривалася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 19 липня 2016 року.

Жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України про спільне проживання із спадкодавцем на час смерті батька та фактичного вступу в управління або володіння спірним спадковим майном (гаражем) позивач суду не надав, а виготовлений 18 травня 2016 року технічний паспорт на гараж таких обставин прийняття спадщини не доводить.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно довідки КП «Здолбунівське міське бюро технічної інвентаризації» від 15 червня 2016 року №315 будівля гаража №111-Н по вул.Стефановича у м.Здолбунів Рівненської області на праві приватної власності не зареєстрована, у звязку з чим у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом нотаріусом відмовлено.

З розяснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Аналогічні розяснення містяться в п.6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року.

Доказів внесення ОСОБА_2 пайового внеску по гаражному кооперативу «Сигнал», який ліквідований, та набуття спадкодавцем права власності на будівлю гаража позивачем не надано.

А відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Проте, позивач не довів, яким чином та ким порушуються його права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому у задоволені позову слід відмовити повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 57, 59, 60, 213-215, 224-228 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Здолбунівської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд Рівненської області апеляційної скарги протягом 10 /десяти/ днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання копії рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: