Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1055/14-ц
14 січня 2016 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,
при секретарі Кулініч К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна,
ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що у травні 2013 року він надав відповідачеві для збирання врожаю автомобіль КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, разом з технічним паспортом на нього, а у жовтні цього ж року він звернувся до Березівського районного відділу міліції із заявою про те, що останній шахрайським шляхом заволодів вказаним транспортним засобом. 9 листопада 2013 року його письмово повідомлено про припинення розгляду його заяви та запропоновано звернутись до суду. У звязку з цим просить витребувати у ОСОБА_2 цей КАМАЗ і технічний паспорт, однак, змінюючи вимоги позову, просить відшкодувати на його користь матеріальні збитки, заподіяні внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та витребувати у відповідача аналогічний автомобіль з причепом, а в разі неможливості його витребування стягнути на його користь 380000 грн.
Відповідач, який належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився.
Заслухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Наведена норма закону свідчить про те, що витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикація) є речово-правовим засобом захисту прав власника індивідуально-визначеної речі.
При цьому підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інші, що становлять предмет доказування з позиції процесуального права).
Судом встановлено, що 19 жовтня 2013 року ОСОБА_3 своєю довіреністю уповноважив позивача строком на три роки представляти його інтереси в усіх компетентних органах, організаціях та установах з питань експлуатації, обслуговування та розпорядження (продавати, здавати в оренду на умовах за його розсудом, обмінювати, страхувати та зняти з обліку в органах ДАЇ) щодо належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 4 липня 2002 року автомобіля КАМАЗ, модель 5320, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6,7).
Зі змісту вказаної довіреності виходить, що позивач є титульним володільцем транспортного засобу, а тому він не позбавлений права щодо предявлення віндикаційного позову.
Однак відповідачем за віндикаційним позовом має бути саме незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.
Як свідчить з пояснень позивача, він надав відповідачеві у користування під час строку дії попередньої довіреності спірний автомобіль КАМАЗ для збирання врожаю; на даний час цей автомобіль знищений.
З цього слідує, що відповідач, який отримав цей транспортний засіб за згодою позивача, правомірно набув відносно нього цивільні права щодо користування та володіння ним.
Слід звернути увагу, що сторонами у віндикаційному позові виступають власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).
Під незаконним володінням відповідно до положень ст.387 ЦК України слід розуміти всяке фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави (наприклад, володіння украденою річчю); або правова підстава якого відпала (минув термін дії договору майнового найма); або правова підстава якого недійсна (володіння, установлене в результаті недійсної угоди).
Крім того, для пред'явлення такого позову необхідно, щоб майно, якого позбавився власник, збереглося в натурі і перебувало у фактичному володінні іншої особи. Якщо майно вже знищене, перероблене чи спожите, право власності на нього як таке припиняється. У цьому випадку саме власник має право лише на захист своїх майнових інтересів, зокрема, за допомогою позову з заподіяння шкоди чи позову з безпідставного збагачення.
Віндикувати можна лише індивідуально визначене майно, що випливає із сутності даного позову, спрямованого на повернення власнику саме того майна, що вибуло з його володіння.
Власник може вимагати повернення свого майна за віндикаційним позовом лише в тому випадку, якщо інша особа володіє його майном незаконно. Якщо ж володілець володіє чужим майном на законних підставах, то власник або титульний володілець не може витребувати річ з такого володіння шляхом пред'явлення цього віндикаційного позову.
За правилами ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Із судового рішення, яке набрало законної сили, у справі за позовом позивача до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди убачається, що позивач не надавав у користування останньому автомобіль КАМАЗ, а продав його, не маючи, при цьому, відповідних повноважень на вчинення таких дій (а.с.51).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довів, що майно, про яке йдеться у його позові, перебувало або перебуває у незаконному володінні відповідача, а тому віндикаційні вимоги слід вважати необґрунтованими.
Керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: