Справа № 308/709/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сарай А.І., при секретарі Струтинська Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ПАТ АКБ «Львів» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позовні вимоги мотивує тим, що 04.11.2011 р. між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 20.05.000163 на суму 180000 грн. із платою за користування кредитом 19.99 % річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 03.11.2021 р.
Прийняті на себе зобовязання по кредитному договору банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит в сумі 180000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № ТR. 181054.862.161 від 04.11.2011р.
Умови договору порушені позичальницею, зобовязання нею не виконуються та кредит не повертається.
На виконання умови договору, банком скеровано ОСОБА_1 лист-вимогу від 11.06.2015 р. за вих. № 916/0-12 про усунення порушень за кредитним зобовязанням та попередження про дострокове стягнення всієї заборгованості по кредиту. Однак, дана вимога повернулася за закінченням терміну зберігання та залишилася без відповідного реагування зі сторони позичальниці.
З урахуванням того, що позичальниця систематично не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором у визначені кредитним договором терміни, банк вимагає дострокового погашення позичальницею існуючої заборгованості по кредитному договору.
04.11.2011 р. між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (іпотекодавці) було укладено договір іпотеки за реєстровим № 2871, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить іпотекодацям на праві спільної сумісної власності.
З метою позасудового врегулювання спору банк направив іпотекодавцям листи-вимоги від 11.06.2015р. за № 916/0-12, № 917/0-12, № 918/0-12, № 919/0-12 з вимогою повністю погасити кредитну заборгованість з попередженням про примусове стягнення всієї суми боргу у випадку невиконання зазначених вимог, в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, вказані вимоги банку повернулися за закінченням терміну зберігання та до цього часу залишилися без відповідного реагування зі сторони іпотекодавців.
З урахуванням того, що позичальниця та іпотекодавці систематично не виконують взяті на себе договірні зобовязання, позивач набув права вимагати погашення заборгованості за рахунок реалізації предмета іпотеки.
Представник позивача в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує і проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що у відповідності до укладеного між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 кредитного договору № 20.05.000163 від 04.11.2011 р. відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 180000 грн. зі сплатою 19.99 % річних процентів за користування кредитними коштами на строк до 03.11.2021 р. (а.с. 10-14).
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ АКБ «Львів» і відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір іпотеки від 04.11.2011 р., зареєстрований в реєстрі за № 2871, згідно до якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 72.4 кв.м., житловою площею 40.7 кв.м., яка їм належить на праві власності (а.с. 16-20).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20.05.000163 від 04.11.2011 р. в сумі 190547.78 грн. звернути стягнення на передане в іпотеку майно.
Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору в сумі 2858.25 грн. слід розділити між відповідачами відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 589, 590, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» суд,
Позов задовольнити повністю.
Спосіб реалізації предмета іпотеки визначити шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні звичайних цін на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Львів» з кожного по 714 (сімсот чотирнадцять) гривень 56 копійок сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.