Справа № 464/5676/16-ц
пр.№ 2/464/1604/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05.10.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 в будинку №7 по вул. Трильовського в м. Львові.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є співвласником (4/7) квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками вказаної квартири є її чоловік ОСОБА_3 (1/7) та донька ОСОБА_4 (2/7). Крім них, у вищевказаній квартирі зареєстровані син ОСОБА_1, онучка ОСОБА_6 і відповідач ОСОБА_2, який є її братом. Відповідач з 2003 року в квартирі не проживає, не оплачує кошти за житлово-комунальні послуги, ремонтів він не проводить, речей його в квартирі немає, а тому може вважатися таким, що втратив право користування житлом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином викликався в порядку ст.74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті „Високий Замок. Тому згідно із ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу, за відсутності заперечень з боку сторони позивача, заочно у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

У звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивачу ОСОБА_1, а також третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.9, 22, 23, 24, 25).

Судом встановлено, що за даною адресою, крім співвласників квартири, ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_7, також зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є братом позивача ОСОБА_1 (довідка з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію №2 від 01.07.2016 року ОСББ «Сихівчани» - а.с.5).

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.150 ЖК Української РСР та ст.383 ЦК України.

Так, за умовами ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналогічні положення передбачені ст.383 ЦК України, якою передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.156 ЖК Української РСР члени сімї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст.9 ЖК Української РСР).

Питання втрати членом сімї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Відповідно до актів ОСББ «Сихівчани» від 12.11.2014 року, від 03.02.2015 року, від 01.07.2016 року, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з грудня 2003 року (а.с. 6,7,8).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування нею, поважних причин непроживання чи перешкод йому у користуванні такою судом не встановлено. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом, є підставними та обґрунтованими, і суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 224226 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом квартирою №2 по вул. Трильовського, 7 у м. Львові.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.Ю. Теслюк