Справа № 645/3067/13-ц
Провадження № 2/645/6/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Дикань Ж.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Харківська міська рада, про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, відновлення меж земельної ділянки, перенесення встановленого забору,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відновлення меж земельної ділянки та перенесення встановленого забору, посилаючись на те, що на підставі рішення № 37/08 від 27.02.2008 року 19 сесії 5 скликання Харківської міської ради „Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок їй була надана земельна ділянка площею 1000,0 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: м. Харків, вул. Офіцерська, 17. Після отримання вказаного рішення вона для того, щоб оформити право власності 24.04.2008 року уклала договір підряду на виконання проектних робот з ТОВ Комтехгео і працівники фірми визначили межі наданої їй земельної ділянки. У квітні 2009 року ОСОБА_1 посадила огород на земельній ділянці, а 05.06.2009 р. побачила, що огороду немає, а на межі наданої їй земельної ділянки ведеться будівництво котеджу. 16.06.2009 р. вона разом з представниками фірми та архітектором зробили заміри земельної ділянки, під час яких зясувалося, що відповідач ОСОБА_5 порушив межі наданої їй земельної ділянки і продовжував самочинне будівництво на земельній ділянці № 15 по вул. Офіцерській в м. Харкові. У подальшому ОСОБА_5 отримав державний акт на вказану земельну ділянку та продав її відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 У грудні 2009 року ОСОБА_5 переніс спірну бетонну огорожу в бік належної йому земельної ділянки, але порушення меж земельної ділянки позивача залишилось.

30 грудня 2010 року ОСОБА_1 отримала земельний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Офіцерська, 17. Відповідно до державного акту розмір належної їй земельної ділянки має бути 1000,0 кв.м, а фактично становить 987,32 кв.м.

У січні 2013 року позивач звернулася до ДП «СХІДГЕОІНФОРМ» із замовленням про виміри земельних ділянок по вул. Офіцерській, 17 та 15 (5) в м. Харкові. Для одержання координат кутів межі земельної ділянки по вул. Офіцерській, 17 були виконані інженерно-геодезичні вишукування. Підприємством був виконаний технічний звіт з виконавчої зйомки фактичної межі належної позивачу земельної ділянки, в якому підтверджено порушення прав ОСОБА_1 з боку відповідачів земельна ділянка по вул. Офіцерській, 17 фактично має площу 987,32 кв.м, замість 1000,0 кв.м, а земельна ділянка по вул. Офіцерській, 15 (5) фактично має площу 1090,65 кв.м, замість 1000,0 кв.м.

Крім того, ОСОБА_5 встановив на межі належної позивачу земельної ділянки європаркан і не відступаючи від нього побудував дві альтанки, чим порушив будівельні норми та правила, не отримав письмової згоди ОСОБА_1 на їх будівництво та не відступив від межі чотири метри.

Також відповідач ОСОБА_5 порушив «червону лінію» - на 1,5 м виніс бетонну огорожу (єврозабор), чим зменшив дорогу загального користування, встановив на ній шлагбаум, чим перешкоджає вільно пересуватися на автомобілі по вул. Офіцерській.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд поновити її порушене право користування земельною ділянкою - відновити межу земельної ділянки відповідно до її розмірів, зазначених у державному акті на право власності на земельну ділянку, зобовязати відповідачів перенести встановлену ними бетонну огорожу (єврозабор) на межі з належною їй земельною ділянкою та знести альтанки.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року за клопотанням позивача було замінено первісного відповідача ОСОБА_8 на належного ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали з наведених у позові мотивів, просили задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що ОСОБА_7 втратив своє право власності на земельну ділянку № 5 по вул. Офіцерській в м. Харкові у звязку з укладанням договору купівлі-продажу з ОСОБА_6 ОСОБА_5 втратив своє право власності на земельну ділянку № 5-Б по вул. Офіцерській в м. Харкові у звязку з укладанням договору купівлі-продажу з ОСОБА_8 Станом на 29.09.2015 року право власності на спірні земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 (земельна ділянка № 17 по вул. Офіцерській в м. Харкові), ОСОБА_6 (земельна ділянка № 5 по вул. Офіцерській в м. Харкові) та ОСОБА_3 (земельна ділянка № 5-Б по вул. Офіцерській в м. Харкові). Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не мають жодних прав щодо спірних земельних ділянок, тобто є неналежними відповідачами. Позивач безпідставно просить суд поновити порушене право користування земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідачів перенести бетонну огорожу на межі з належною їй земельною ділянкою, оскільки бетонна огорожа земельних ділянок № 5 та № 5-Б є частиною (приналежністю) будинків, що розташовані на спірних земельних ділянках. Також зазначив, що ОСОБА_3 правомірно придбав житловий будинок з надвірними спорудами, в тому числі і з бетонною огорожею, замощенням та альтанками, за відплатним договором купівлі-продажу, а тому він є добросовісним набувачем вказаного майна.

Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав відзив на позов, у якому просив суд прийняти рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права і розглядати справу за його відсутності.

Суд вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом досліджено технічну документацію на земельну ділянку по вул. Офіцерській, 17 в м. Харкові та встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення № 37/08 від 27.02.2008 року 19 сесії 5 скликання Харківської міської ради „Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок отримала у власність земельну ділянку площею 1000,0 кв.м у межах згідно з планом, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Офіцерська, 17 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, дане право підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 114556 від 30 грудня 2010 року. Розмір земельної ділянки становив 1000,0 кв.м. (т. 1 а.с. 5-6).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 1107257 від 25 листопада 2010 року ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0500 га за адресою:м. Харків, вул. Офіцерська, 5-Б з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (т. 1 а.с. 117).

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 1107259 від 25 листопада 2010 року вбачається, що ОСОБА_7 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0500 га за адресою: м. Харків, вул. Офіцерська, 5 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (т. 1 а.с. 118).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 07 листопада 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1838, ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0500 га, що розташовані за адресою: м. Харків, вул.Офіцерська, 5. (т. 2 а.с. 205-205)

Згідно договору купівлі-продажу від 16 вересея 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1742, ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,0500 га за адресою: м. Харків, вул.Офіцерська, 5-Б. (т. 2 а.с. 181-184).

У справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза №5059/11833 від 29 жовтня 2014 року. В результаті проведеного дослідження експерт дійшов висновків, що фактичні межі та розмір земельної ділянки по вул. Офіцерській, 17 в м. Харкові не відповідає даним, наведеним у державному акті на право власності на земельну ділянку.

Фактичні межі та розмір земельних ділянок по по вул. Офіцерській, 5 та по вул. Офіцерській, 5-Б в м. Харкові не відповідають даним, наведеним у відповідних державних актах на право власності на земельні ділянки.

Невідповідність полягає в тому, що вздовж розташування спірної межі (1(А) 2(Б)), в місці розташування крапок, які зазначені в Держакті ЯЛ № 114556 як: 1(А), 2(Б), огорожа (фактична межа) розташована на відстані 0,11 м по лінії 1(А)-4(Г) та 0,49 м по лінії 2(Б)-3(В) в глибину земельної ділянки домоволодіння № 17, від того, де повинні бути розташовані межові знаки згідно техдокументації до Держакту серії ЯЛ № 114556.

Улаштування альтанки (бесідки) на відстані 0,42 м до огорожі із земельною ділянкою по вул. Офіцерській, 17 в м. Харкові не забезпечує нормативну відстань згідно п.3.25* ДБН 360-92** для догляду та здійснення поточного ремонту конструкцій альтанки (бесідки) власником земельної ділянки по вул. Офіцерській, 5 в м. Харкові. Земельна ділянка по вул. Офіцерській, 17 в м. Харкові вільна від забудови, тому встановити відповідність або невідповідність протипожежних відстаней, улаштування альтанки (бесідки) на земельній ділянці по вул. Офіцерській, 5 в м. Харкові від будівель і споруд, розташованих на земельній ділянці по вул. Офіцерській, 17 в м. Харкові не надається можливим. (т. 2 а.с. 9-27).

Допитані у судовому засіданні експерти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили, надані ними висновки, та зауважили, що ними були використані перелічені у дослідженні матеріали, яких було достатньо для надання відповідей, які були поставлені для дослідження.

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, глав 14, 17 та 23 Земельного кодексу України, ст. 316 ЦК України.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Статті 91, 103, 106, 107 Земельного кодексу України визначають, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив), не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Стаття 158 Земельного кодексу України передбачає, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Стаття 152 Земельного кодексу України гарантує, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Так власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд вважає, що проведене по даній справі експертне дослідження є належним та допустимим доказом, приймає його до уваги при прийнятті рішення, встановлюючи наявність порушення меж земельної ділянки позивача, спорудженням відповідачами огорожі (єврозабору), вважаючи, що право позивача по приведенню у відповідності до технічної документації меж земельної ділянки підлягає захисту на підставі положень ст. 152 ЗК України, які і застосовує.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині поновлення порушеного права шляхом відновлення межі та зобов'язання відповідачів перенести бетонну огорожу є обґрунтованими, так як має місце порушення меж земельної ділянки належної позивачу з боку земельних ділянок відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту у обраний ним спосіб шляхом відновлення становища, що існувало до порушення з перенесенням бетонної огорожі відповідачів, що розташована на відстані 0,11 м; 0,49 м (відповідно) в глибину земельних ділянок домоволодінь № 5 та № 5-Б по вул. Офіцерській у м. Харкові, від того, де повинні бути розташовані межові знаки згідно техдокументації до Держакту серії ЯЛ № 114556.

Поновлення порушеного права позивача шляхом відновлення межі та зобов'язання перенести бетонну огорожу суд покладає саме на відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3, оскільки на теперішній час вони є власниками земельних ділянок № 5 та № 5-Б по вул. Офіцерській у м. Харкові та, відповідно, належними відповідачами у цій справі.

Посилання представника ОСОБА_3 у запереченнях на позов на те, що позивач безпідставно просить суд поновити порушене право користування земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідачів перенести бетонну огорожу на межі з належною їй земельною ділянкою, оскільки бетонна огорожа земельних ділянок № 5 та № 5-Б є частиною (приналежністю) будинків, що розташовані на спірних земельних ділянках, ОСОБА_3 є добросовісним набувачем будинку з надвірними спорудами, в тому числі і з бетонною огорожею, замощенням та альтанками, тому будь-яке перенесення огорожі означає знищення власності добросовісного набувача, є неспроможними, оскільки ОСОБА_3 придбав домоволодіння, розташоване на земельній ділянці площею 0,0500 га відповідно до плану земельної ділянки, який не був змінений ані попереднім власником, ані ОСОБА_3

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідачів знести альтанки, встановлені ними біля бетонної огорожі на межі з належною їй земельною ділянкою, суд вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 не доведено, яким чином розташування альтанок на земельних ділянках № 5 та № 5-Б по вул. Офіцерській у м. Харкові, що належать відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_3, порушує її права.

Крім того, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору та за проведення експертного дослідження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити порушене право ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вул. Офіцерська, 17, шляхом відновлення межі, яка поділяє земельні ділянки за адресами: м. Харків, вул. Офіцерська, 17 та м. Харків, вул. Офіцерська, 5 і 5-Б відповідно до даних земельно-кадастрової документації, доданої до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 114556, виданого ОСОБА_1 30 грудня 2010 року.

Зобов'язати ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перенести бетонну огорожу, яку встановлено між суміжними земельними ділянками за адресами: м. Харків, вул. Офіцерська, 17 та м. Харків, вул. Офіцерська, 5 і 5-Б.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 Олексійовичана користь ОСОБА_1 3700 грн.00 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на проведення експертного дослідження, 28 грн. 68 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на оплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 3700 грн.00 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на проведення експертного дослідження, 28 грн. 68 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на оплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г. С. Шевченко