03 березня 2016 року Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.
при секретарі Мельніченко Г.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1
справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Перший Приморський ВДВС Одеського міського управління юстиції про визнання права власності та скасування арешту на нерухоме майно.
ОСОБА_2 (далі Позивач) звернулась до ОСОБА_3 (далі Відповідач), третя особа Перший Приморський ВДВС Одеського міського управління юстиції з позовом про визнання права власності та скасування арешту на нерухоме майно, за наступних обставин.
23.01.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля (далі -Договір).
Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобов'язується передати майно у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму. Відповідно до п.1.2. Договору Автомобіль, що відчужується заданим Договором, має такі характеристики: Марка (модель): Тоуоtа Сагіпа Е, 1996 року випуску; номер кузова: SВ153АВК00Е169587; Об'єм двигуна: 1587 куб. см. Автомобіль належить Продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА №604234, що видано МРЕВ- 2 ДА1 ТУ МВС України в Одеській області. Відповідно до п.2.1 Договору продаж Автомобіля за домовленістю сторін вчиняється за 60 000 гривень, які отримані Продавцем від Покупця до оформлення цього договору. Крім того, розрахунок між сторонами підтверджується розпискою від 23.01.2010 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача грошову суму у розмірі 60 000 гривень.
На виконання Договору Відповідач передав, а Позивач прийняла автомобіль Тоуоtа Сагіпа Е, 1996 року випуску; номер кузова: SВ153АВК00Е169587; Об'єм двигуна: 1587 куб. см згідно акту прийому-передачі від 23.2010 року.
Таким чином, Позивач набула права власності на вказаний автомобіль з моменту його передачі.
Крім того, з метою надання права Позивачу, ОСОБА_1, який діяв в інтересах Відповідача, уповноважив останнього на вчинення усіх дій відносно автомобіля, в тому числі, права на розпорядження автомобілем, що підтверджується довіреністю від 23.01.2013 року, посвідченою приватним нотаріусом Біляївського РНО ОСОБА_6
Починаючи з 23.01.2010 року, Позивач вільно володіла та користувалася автомобілем. Проте, 13.10.2015 року їй стало відомо, що на вказаний автомобіль на підставі постанови Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 04.02.2015 року в рамках виконавчого провадження №4637781, боржником у якому є Відповідач, був накладений арешт.
Тобто Позивач не має змоги зареєструвати вищевказаний автомобіль, оскільки відносно нього прийнята постанова державного виконавця про накладення арешту.
Постанова Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № ВП4637781, боржником у якому є Відповідач, була прийнята 04.02.2015 року та зареєстрована 11.02.2015 року, а автомобіль був відчужений Відповідачем 23.01.2010 року, проте, не був знятий із реєстраційного обліку за попереднім власником.

За викладених обставин Позивач просить визнати за нею право власності на автомобіль Тоуоtа Сагіпа Е, 1996 року випуску; номер кузова: SВ153АВК00Е169587; Об'єм двигуна: 1587 куб. см та скасувати арешт вказаного автомобіля, накладений постановою Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 04.02.2015 року в рамках виконавчого провадження №46347781.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та прийняття заочного рішення.

Відповідач та третя особа до суду не з'явились,сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та прийняття заочного рішення.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала паспорт серії КМ № 417217 26.10.2006 року (а.с.10).

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 235244 від 15.08.2015 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.11).

ОСОБА_8 після реєстрації шлюбу 19.08.2015 року отримала паспорт на своє ім'я серії КМ № 968894 (а.с.8).

23.02.2010 року між Відповідачем та ОСОБА_9 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобов'язується передати майно у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму. Відповідно до п.1.2. Договору Автомобіль, що відчужується заданим Договором, має такі характеристики: Марка (модель): Тоуоtа Сагіпа Е, 1996 року випуску; номер кузова: SВ153АВК00Е169587; Об'єм двигуна: 1587 куб. см. Відповідно до п.2.1 Договору продаж Автомобіля за домовленістю сторін вчиняється за 60 000 гривень.

Згідно п.1.4. Договору Продавець стверджує, що на момент укладання цього Договору автомобіль не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами (а.с.12).

Автомобіль належить Продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА №604234, що видано МРЕВ- 2 ДА1 ТУ МВС України в Одеській області (а.с.15).

На виконання вказаного договору було складено акт прийому-передачі автомобіля від 23.01.2010 року Відповідачем Позивачу (а.с.13).

З розписки від 23.01.2010 року вбачається, що Позивач сплатив Відповідачу 60 000 грн за отриманий автомобіль (а.с.14).

Відповідач уповноважив ОСОБА_1 на вчинення усіх дій відносно автомобіля, в тому числі, права на розпорядження автомобілем, що підтверджується довіреністю від 23.01.2013 року, посвідченою приватним нотаріусом Біляївського РНО ОСОБА_6М.(а.с.16).

Згідно Картки обліку ДАІ на вказаний автомобіль 04.02.2015 року накладено арешт постановою Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № ВП4637781, боржником у якому є Відповідач (а.с.17)

Відповідно до п.З ч.І ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.І ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.665 ЦК України, договір купівлі-продажу передбачає, що одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Саме за таким правочином відбувається перехід права власності на автомобіль.

Відповідно до ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст.201 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до положень ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз вказаних норм права дозволяє прийти до висновку, що обов'язковій державній реєстрації підлягають, по-перше, права та правочини, а по-друге, якщо така реєстрація прямо передбачена імперативною нормою Закону.

Чинне законодавство не передбачає ні реєстрацію права власності на автомобіль, ні реєстрацію договору купівлі-продажу автомобіля.

Відповідно п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, ІНШИХ прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, передбачено реєстрацію безпосередньо транспортних засобів, а не права власності на транспортний засіб чи договір купівлі - продажу транспортного засобу.

Відповідно до п. 41 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 , забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту.

Відповідно до ст.60 Закону України „Про виконавче провадження'" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, суд вважає, що згідно наданих доказів Позивач є власником автомобіля за договором купівлі-продажу та накладений арешт на автомобіль порушує її права як власника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 201, 208, 210, 331, 334, 665 ЦК України, ст.60 Закону України „Про виконавче провадження", ст.ст. 57,60,61,169,209, 212- 215 ,218,224-228 ЦПК України , суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Перший Приморський ВДВС Одеського міського управління юстиції про визнання права власності та скасування арешту на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Тоуоtа Сагіпа Е, 1996 року випуску; номер кузова: SВ153АВК00Е169587; Об'єм двигуна: 1587 куб. см.

Скасувати арешт з автомобіля Тоуоtа Сагіпа Е, 1996 року випуску; номер кузова: SВ153АВК00Е169587; Об'єм двигуна: 1587 куб. см, накладений постановою Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № ВП4637781 від 04.02.2015 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, а саме рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя