Ухвала

іменем україни

5 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2015 року,

встановила:

У лютому 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що за умовами кредитного договору від 22 червня 2006 року, укладеного між закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (далі - ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК»), правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», а в подальшому ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_3, останній отримав кредит у сумі

45 170 доларів США на умовах, визначених договором. Виконання умов кредитного договору забезпечено іпотечним договором від 22 червня

2006 року, укладеним між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, за умовами якого останні передали банку в іпотеку житловий будинок з належними до нього будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, в тому числі: жилий будинок літ А, площею 111,4 кв.м., сарай літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, літня кухня літ. Д, огорожа № 1,2.3 (метал, сітка).

Оскільки ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання не виконав, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від

22 червня 2006 року у сумі 264 191,50 грн звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від

28 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов залишено без задоволення з інших підстав.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із пропуску позивачем строку позовної давності.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Установлено, що 22 червня 2006 року по 21 червня 2009 року між

ЗАТ «ТАС-ІНВЕСБАНК», правонаступник якого ПАТ «Сведбанк», а в подальшому ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 45 170 доларів США, зі сплатою 15% строком дії по 21 червня 2009 року.

19 червня 2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору, згідно якого строк дії кредитної лінії встановлено з 22 червня 2006 року по 21 червня 2010 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, 22 червня 2006 року ЗАТ «ТАС-ІНВЕСБАНК», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», а в подальшому ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, згідно якого останні передали банку в іпотеку житловий будинок з належними до нього будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, в тому числі: жилий будинок літ А, площею 111,4 кв. м, сарай літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, літня кухня літ. Д, огорожа № 1,2,3 (метал, сітка).

Вирішуючи спір, апеляційний суд вважав, що пред'явивши 10 лютого 2014 року позов, ТОВ «Кредитні ініціативи» пропустило встановлений законом строк позовної давності, оскільки останнє не надало доказів, коли позичальник перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з 1 грудня 2013 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором.Вважав, що в силу ч.1 ст.261 ЦК України, ТОВ «Кредитні ініціативи» могло довідатися про порушення свого права і про особу, яка його порушила

21 червня 2010 року, тобто в день закінчення строку кредитного договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Про застосування позовної давності ОСОБА_3 заявляв клопотання

9 грудня 2014 року (а.с. 155, т. 1).

Частинами 1,5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За приписами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Перевіряючи законність й обгрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суду допустив порушення вимог матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, у матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідачів на позов, датовані 17 березня 2014 року, згідно із якими ОСОБА_3 визнав свій борг по кредитному договору в сумі 33 792,94 доларів США та погодився його повернути (а. с. 72-73, т. 1).

Крім того, мотивуючи касаційну скаргу, заявник посилався на заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2012 року, яким в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Сведбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2006 року у розмірі 316 445,14 грн.

У порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України апеляційний суд не визначився з тим, чи не є це обставинами, які свідчать про вчинення ОСОБА_3 дій про визнання ним боргу, а, відтак, чи не був перерваний перебіг позовної давності.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом повністю не встановлені, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судом апеляційної інстанції рішення з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова

І.М. Фаловська