Номер провадження: 22-ц/785/5853/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 співвласників багатоквартирного будинку «Атріум» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 співвласників багатоквартирного будинку «Атріум» про стягнення матеріальної шкоди,

встановила:

17 лютого 2016 року позивач ОСОБА_4 співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ «Атріум») звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира № 3, загальною площею 155,6 кв.м. по вул. Посмітного, 9 «А» в м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2003 р. Житловий будинок № 9 «А» по вул. Посмітного у м. Одесі є багатоквартирним і багатоповерховим будинком, обслуговування якого здійснює ОСББ «Атріум», яке в свою чергу було створено з метою забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території.

ОСОБА_3 тривалий час не сплачує ОСББ «Атріум» встановлені збори і платежі, у звязку з чим ОСББ «Атріум» вимушено звертатися до суду з позовами про стягнення з ОСОБА_3 на його користь заборгованості по сплаті встановлених зборів і платежів на утримання будинку та прибудинкової території

Посилаючись на зазначені обставини, ОСББ «Атріум» просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість по сплаті платежів на утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 серпня 2013 року по 1 січня 2015 року - у сумі 16 281, 96 грн. та за період з 1 лютого 2015 року по 1 лютого 2016 року у сумі 13957 грн.; заборгованість зі сплати за поточний ремонт двору у сумі 8000 грн.; заборгованість зі сплати паркінгу за період з серпня 2013 року по січень 2015 року у розмірі 500 грн.; втрати від інфляції в сумі 17 821, 09 грн. та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 5903, 99 грн.

Представник ОСОБА_3 вимоги ОСББ «Атріум» не визнав і надав до суду зустрічний позов, в якому просив стягнути матеріальну шкоду, яку їй було завдано за фактом неналежного виконання зобовязань, а саме внаслідок залиття належної їй квартири у розмірі 77 232,07 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2016 року позов ОСББ «Атріум» було задоволено, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСББ «Атріум» та задовольнити її зустрічний позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_5 не зявились. Разом з тим, представник ОСОБА_5 надав колегії суддів заяву про відкладення розгляду справи, з посиланням на неможливість його явки до суду через зайнятість в іншому судовому засіданні в Приморському районному суді м. Одеси, в 13.45 год. (а.с.247).

Враховуючи, зазначені обставини, та те, що розгляд даної справи був призначений на 14.00 год., а розпочався в 15. 36 год., колегія суддів дійшла висновку про неповажність причин неявки до суду апеляційної інстанції апелянта та її представника, у звязку з чим вирішила у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 про відкладенні розгляду справи відмовити і розглядати справу за участю представника ОСББ «Атріум» та на підставі наявних у праві доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Та обставина, що первісному відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира № 3, загальною площею 155,6 кв.м. по вул. Посмітного, 9 «А» в м.Одесі, та те, що обслуговування будинку і прибудинкової території здійснює ОСББ «Атріум», яке було створено з метою забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території, та яке діє у відповідності до ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» і Статуту, зареєстрованого Виконкомом Одеської міської ради 11 вересня 2000 року, зі змінами і доповненнями від 17.12.2003 року, підтверджуються матеріалами справи та визнані сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вважаються встановленими і не підлягають доказуванню.

Спірним в даному випадку є те, чи зобовязана ОСОБА_3 нести витрати по утриманню будинку і прибудинкової території, місця в паркінгу, інфляційні витрати, а також те, чи зобовязано ОСББ «Атріум» відшкодовувати ОСОБА_3 завдану залиттям її квартири шкоду.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог ОСББ «Атріум» і про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, між ОСББ «Атріум» як колективним замовником послуг і постачальниками комунальних послуг постійно укладаються відповідні договори, які щорічно враховуються загальними зборами членів ОСББ при призначенні щомісячних платежів і зборів на утримання будинку і прибудинкової території. Збори і платежі на 2011 - 2013 роки затверджені у встановленому законом порядку рішеннями загальних зборів членів ОСББ «Атріум» 22 лютого 2001 року, протоколом № 1. На 2014-2015 роки кошторис на утримання був затверджений протоколами від 27.01.2014 року та 23.01.2015 року.

За період з 1 серпня 2013 року по 31 січня 2015 року ОСОБА_3 не сплачувала встановлені збори і платежі, повязані з обслуговуванням і утриманням будинку та прибудинкової території, у звязку з чим утворилась заборгованість на суму 16 281,96 грн.

При цьому позивачем помилково зазначено, що заборгованість розраховується по 1 січня 2015 року, в той час як вона розрахована по 31 січня 2015 року (тобто за 6 місяців, починаючи 1 серпня 2015 року).

Суд в оскаржуваному рішенні також помилково вказав дату 1 січня 2015 року, в той час як здійснив розрахунок по 31 січня 2015 року.

За період з 1 лютого 2015 року по 1 лютого 2016 року позивачем були уточнені позовні вимоги з приводу подальшої несплати відповідачем суми заборгованості, повязані з обслуговуванням і утриманням будинку та прибудинкової території, та надано розрахунок цієї заборгованості, який склав 13 957,32 грн.

При цьому, колегія суддів погоджується з розрахунком заборгованості, який надав суду представник ОСББ «Атріум», апелянтом він не спростований.

Надані відповідачкою ОСОБА_3 суду копій квитанцій до прибуткових касових ордерів про сплату по 843,35 грн. за комунальні послуги, починаючи з січня по липень 2013 року (включно) (а.с.196-197), зазначених висновків суду не спростовує, оскільки судом врахована заборгованість, починаючи з 1 серпня 2013 року.

Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, якій прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України, починаючи з серпня 1991 року щомісячно, та друкуються в офіційних виданнях.

Згідно розрахунку індексу інфляції, який наданий суду представником ОСББ «Атріум», сума збитків за період з 1 серпня 2013 року по 31 травня 2015 року склала 17 821,09 грн., який також є обгрунтованим і не спростований апелянтом.

Вирішуючи питання щодо застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України у випадку відсутності між сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг, але за наявності між ними фактичних відносин з надання таких послуг суд приймає до уваги, що відповідно до ч.3 ст.20 Закону № 1875-IV укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обовязок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань. на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, у відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Передбачена п.10 ч.3 ст.20 Закону від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Представник ОСББ «Атріум» також надав суду розрахунок пені відповідача ОСОБА_3 по її заборгованості по виплатам на утримання будинку та прибудинкової території, яка з 01 серпня 2013 року по 31 травня 2015 року склала 5903,99 грн.

Також за рішенням загальних зборів ОСББ «Атріум», що відбулось за участю ОСОБА_3 04.04.2014 року, було прийнято рішення про проведення капітального ремонту двору будинку із особистою часткою внеску власника житлового або нежитлового приміщення у будинку у розмірі 8000 грн. Тобто кожен власник квартири мав нести витрати на благоустрій та капітальний ремонт двору у сумі 8000 грн.

Оскільки ОСОБА_3 в подальшому відмовилась від слати зазначених коштів, суд обрунтовано їх стягнув з неї на користь позивача.

Крім того, ОСОБА_3 є постійним користувачем паркувального місця № 1, яке виділено їй за її особистою згодою, згідно протоколу № 2 від 18.04.2008 р. Утримання паркінгу щомісячно здійснює ОСББ «Атріум», за що встановлена плата у розмірі 50 грн. за кожне паркомісце.

Таким чином, за період з вересня 2013 року по червень 2014 року включно, утворилась заборгованість у розмірі 500 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Атріум».

Надані відповідачкою ОСОБА_3 суду копій квитанцій до прибуткових касових ордерів про сплату по 50 грн. за паркомісце, починаючи з квітня по серпень 2013 року (включно) (а.с.198-199), зазначених висновків суду не спростовує, оскільки судом врахована заборгованість, починаючи з вересня 2013 року.

Всі вищевикладені витрати та збитки ОСББ «Атріум» мають бути відшкодовані ОСОБА_3, яка між тим не заперечувала проти того, що всі послуги, які викладені вище, їй надавались ОСББ «Атіум».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСББ «Атріум» не наділений повноваженнями встановлювати розмір витрат на утримання та ремонт будинку і прибудинкової території, є безпідставними, оскільки спростовуються п. 7.1 Статуту ОСББ «Атріум» (а.с.37), а також наявним у справі доказам, які свідчать про встановлення цих розмірі і витрат на їх утримання.

Як було зазначено вище, відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом про відшкодування шкоди, завданої затопленням її квартири, посилаючись на те, що внаслідок засмічення вивідної каналізаційної труби відбулось затоплення її квартири. Оскільки на думку ОСОБА_3 вказане затоплення відбулось з вини керівництва ОСББ «Атріум», вона просила стягнути з останнього на її користь завдану матеріальну шкоду у сумі 77 232,07 грн. (а.с.105-108).

Відмовляючи в задоволенні вищевказаних зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до змісту глави 82 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під неправомірністю дій слід вбачати і уникнення від належного виконання обовязку щодо вжиття певних заходів.

Відповідно до положень ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року із наступними змінами ОСББ створюється власниками квартир для забезпечення та захисту прав його членів, дотримання їхніх обовязків, належного утримання та використання, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати усіх платежів. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, визначаються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (зі змінами та доповненнями) та ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку». ОСББ у розумінні ст.1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» не є виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг.

Статутом ОСББ «Атріум» передбачено право обєднання визначати порядок обслуговування і ремонту будинку та утримання прибудинкової території, здійснювати діяльність, повязану з утриманням житлового будинку і прибудинкової території у відповідності з метою діяльності, передбаченою Статутом. Для забезпечення належного утримання будинку і прибудинкової території обєднання щорічно складає та затверджує на загальних зборах кошторис, у якому передбачає поточні витрати, витрати на оплату комунальних послуг, витрати на накопичення та ремонт будинку, інші витрати, при цьому до поточних витрат відносяться витрати на утримання управлінського та обслуговуючого персоналу, витрати на оплату робіт та послуг, що виконуються відповідно до укладених договорів, витрати на винагороди членам обєднання і правління.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не надала суду доказів винних дій ОСББ «Атріум» в залитті її квартири, що виключає їх відповідальність за завдану їй матеріальну шкоду.

При цьому посилання апелянта ОСОБА_3 на Акт огляду приміщення та попередньої оцінки вартості робіт від 28.02.2013 року, Договір про виконання робіт від 10.03.2013 року, вимога до керівництва ОСББ від 05.05.2015 року щодо необхідності проведення ремонту в її квартирі, не можуть слугувати доказом вини ОСББ «Атріум» в залитті квартири ОСОБА_3 та підставою для задоволення її зустрічних позовних вимог.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції також обгрунтовано вказав, що до відшкодування судових витрат належить сума, яка є пропорційною до задоволених позовних вимог ОСББ «Атріум», як того вимагає ст. 88 ЦПК України.

Однак при необхідності стягнення 624,64 грн., що складає 1% від задоволених позовних вимог у сумі 62 464,36 грн., суд стягнув з відповідача ОСОБА_3 а користь ОСББ «Атріум» сплачений судовий збір лише у сумі 487,20 грн.

Однак рішення суду в цій частині представником ОСББ «Атріум» не оскаржується.

У відповідності до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Незрозумілим є посилання представника апелянта адвоката ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на вимоги про відшкодування моральної шкоди, з посиланням на 1167 ЦК України, в той час, як такі вимоги ОСОБА_3 до суду не заявлялись.

Також безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на прокурора Київського району м. Одеси, Відділ освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради та статут ОСББ «Либідь Плюс», оскільки зазначені особи не є учасниками даного судового провадження.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти первісних позовних вимог, доводів своїх зустрічних позовних вимог та апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2