Справа № 733/1067/16-ц Провадження № 22-ц/795/1717/2016 Головуючий у I інстанції Чугуєвська Т. П. Доповідач - Позігун М. І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Губар В.С., Харечко Л.К.

при секретарі: Халимон Т.Ю.

з участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бережівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Бережівської сільської ради Ічнянського району, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на: 1) земельну ділянку, виражену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0296216 розміром 3,97 га на підставі рішення Ічнянської райдержадміністрації від 24 липня 1997 року за №229, розташованої на території Бережівської сільської ради Ічнянського району в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_3, який помер 01 серпня 1998 року, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але юридично не оформила спадових прав і померла 01 вересня 1998 року; 2) земельну ділянку, виражену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0296217 розміром 3,97 га на підставі рішення Ічнянської райдержадміністрації від 24 липня 1997 року за №229, розташованої на території Бережівської сільської ради Ічнянського району в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_4, яка померла 01 вересня 1998 року.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що 01 серпня 1998 року помер ОСОБА_3, а 04 вересня 1998 року померла його дружина ОСОБА_4 сестра ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме: земельні ділянки, виражені сертифікатами на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0296216 та ЧН №0296217 розміром по 3.97 га кожна, розташовані на території Бережівської сільської ради в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих часток в натурі (на місцевості). ОСОБА_1 вказує, що спадщину після смерті ОСОБА_4 вона прийняла своєчасно шляхом подання заяви до Ічнянської державної нотаріальної контори. За доводами позивача, вона позбавлена можливості оформити спадщину на вказані земельні ділянки в звязку з втратою сертифікатів на земельні частки (пай).

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Незаконність рішення суду представник позивача обгрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову фактичним обставинам справи. Особа, яка подає апеляційну скаргу, вказує, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, хоча в резолютивній частині зазначено, що в позові відмовлено. За доводами представника позивача, судом не витребувано матеріали справи №733/231/16-ц, в якій знаходилося оголошення в газеті „Трудова слава, що являлося причиною відмови Ічнянської нотаріальної контори про неможливість вчинення певних нотаріальних дій.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Ухвалою Ічнянського районного суду від 08 серпня 2016 року виправлено описку, допущену в рішенні суду від 26 липня 2016 року, а саме в мотивувальній частині рішення замість пункту „Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного правильною вважати редакцію: „Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Таким чином, судом усунуто невідповідності оскаржуваного рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що по невідомим причинам ОСОБА_1 не подала документи та відомості, необхідні для вчинення нотаріальних дій, а тому суд не може вважати постанову нотаріальної контори достатньою для визнання права власності на майно.

Проте, такі висновки суду не грунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам закону.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом серії ЧН №0296216, виданого на підставі рішення Ічнянської райдержадміністрації від 24 липня 1997 року №229, а ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) розміром 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом серії ЧН №0296217, виданого на підставі рішення Ічнянської райдержадміністрації від 24 липня 1997 року №229 (а.с. 11).

01 серпня 1998 року помер ОСОБА_3, а 04 вересня 1998 року померла його дружина ОСОБА_4 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 січня 2001 року спадкоємцем ОСОБА_4 є її сестра ОСОБА_1 (а.с.8), яка отримала у спадщину жилий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Бережівка по вул.Калініна, №20, належний померлому ОСОБА_3, спадкоємцем якого за заповітом була ОСОБА_4, яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки, виражені сертифікатами серії ЧН №0296216 і серії ЧН №0296217, в порядку спадкування.

Проте, рішенням Ічнянського районного суду від 22 березня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено в звязку з відсутністю відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, судом було встановлено, що крім позивача на момент смерті спадкодавиці разом з нею були зареєстровані також інші особи, а тому в звзку з відсутністю достатніх доказів суд не зміг надати правову оцінку щодо участі в отриманні спадщини інших осіб.

У липні 2016 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Ічнянської районної державної нотаріальної контори за видачею свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, а саме: права на земельну частку (пай) КСП „Бережівка, що залишилось після смерті ОСОБА_4

Постановою державного нотаріуса Ічнянської районної державної нотаріальної контори від 4 липня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки в процесі підготовки необхідних для оформлення спадкових прав документів було встановлено, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно померлої 4 вересня 1998 року ОСОБА_4 (а.с. 10).

Таким чином, звертаючись повторно у липні 2016 року з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування, ОСОБА_1 обгрунтовувала свої вимоги в тому числі наявністю постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 20 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась до 01 січня 2004 року, до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс 1963 року.

Відповідно до розділу VII (спадкове право) зазначеного Кодексу спадкуванням є перехід майна, прав та обовязків спадкодавця до інших осіб- спадкоємців, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Статтею 3 Указу Президента України „Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва визначено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом успадкування.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Законодавчо визначено, що прийняття спадщини в частині не допускається. Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, але юридично не оформила своїх спадкових прав, а позивач по справі - ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті своєї сестри ОСОБА_4

Права померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельні частки (паї) підтверджується копіями сертифікатів серії ЧН №0296216 і серії ЧН №0296217, оригінали яких було втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті „Трудова слава.

Позовні вимоги ОСОБА_1 не заперечуються відповідачем (а.с.18).

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та з врахуванням того, що видача дублікату чи повторного сертифікату на земельну частку (пай) чинним законодавством України на даний час не передбачена, позивач позбавлена можливості вирішити дане питання іншим способом, окрім як в судовому порядку, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Так, в позовній заяві позивач просила визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки. Проте, спадкодавці не набули право власності на земельні ділянки, а набули право на земельні частки (паї) у землі, яка перебуває у колективній власності без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікатів, які є підставою для отримання в подальшому права власності на земельні ділянки.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0296216 розміром 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданого ОСОБА_3 01 вересня 1997 року на підставі рішення Ічнянської райдержадміністрації від 24 липня 1997 року за №229, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай 01.09. 1997 року за № 88.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0296217 розміром 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданого ОСОБА_4 01 вересня 1997 року на підставі рішення Ічнянської райдержадміністрації від 24 липня 1997 року за №229, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай 01.09. 1997 року за № 89.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: