Справа № 201/9870/16-ц
Провадження №2/201/2347/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., при секретарі Гоц Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про стягнення з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн., стягнення з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ПАТ «Дніпрогаз» про стягнення на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн., стягнення з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн.

В обґрунтування вимог посилаються на те, що ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1, що видно із реєстраційного посвідчення від 13.04.1998 року, виданого БТІ. У цій квартирі ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала разом із донькою ОСОБА_2, що видно з паспортів громадян України, де міститься відмітка про реєстрацію, копії реєстраційного посвідчення та копії довідки № 122 від 14.10.2007, виданої ВГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області.

13.10.2007 внаслідок вибуху побутового газу будинок № 127 по вул. Мандриківській у м. Дніпропетровську пошкоджено. За фактом вибуху побутового газу 15.10.2007 порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 367 відносно посадових осіб ПАТ «Дніпрогаз» ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а в подальшому змінено обвинувачення та кваліфіковано дії осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 272 КК України.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11-14 листопада 2013 року у справі № 809/2/2012, який набрав законної сили 06.12.2013, вказані працівники ПАТ «Дніпрогаз» визнані винними у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та їм призначено відповідне покарання.

Позивачі були зареєстровані та фактично проживали у вказаній квартирі на момент вибуху, тому є постраждалими від наслідків аварії, їх визнано потерпілими у вказаній кримінальній справі № 70079148, що підтверджується довідкою Заступника начальника СВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_7

Вказують, що в результаті неправомірних дій посадових осіб ПАТ «Дніпрогаз» їм завдано моральну шкоду, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків, а також вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Спричинена відповідачем моральна шкода виразилась у стресовому стані в момент вибуху, коли життю та здоровя позивачів реально загрожувала реальна небезпека, у непоправній втраті часу, повязаного як із відновленням нормального ритму життя, так із налагодженням всіх необхідних формальностей та оформленням (відновленням) всіх необхідних документів, пошуком нового життя.

В рамках розгляду кримінальної справи позивачами було подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, проте він залишений без розгляду у звязку із їх неявкою в судове засідання, так як кримінальна справа розглядалася в іншому місті, тому позивачі не мали змоги зявлятись у судові засідання в Заводський районний суд. м. Запоріжжя.

Враховуючи вищевикладене, просять суд стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на їх користь моральну шкоду у розмірі по 30 000,00 грн. кожній.

Позивач ОСОБА_2, яка також діє в інтересах ОСОБА_1, у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову з підстав у ньому викладених.

Представник відповідача ОСОБА_8 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав заперечення на позов в яких зазначив, що при задоволенні вимог цивільних позові у кримінальній справі вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11-14 листопада 2013 року, суд врахував, що ПАТ «Дніпрогаз» в повному обсязі погашено завдані матеріальні збитки сімям потерпілих, відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 9/25-08 від 30.10.2008 за позовом прокуратури в інтересах держави, в порядку регресу, в сумі 96 615 199,00 грн. Виплата компенсацій здійснювалась власникам квартир з розрахунку 10 000,00 грн. за 1 кв. м. Також на підставі угод про надання благодійної матеріальної допомоги від 23.10.2007 та від 31.10.2007, укладених між Дніпропетровською облдержадміністрацією та ТОВ «Газекс-Україна» (акціонером ПАТ «Дніпрогаз» та у 2007 році секретарем наглядової ради товариства), останнім було надано благодійну допомогу сімям загиблих та постраждалих внаслідок нещасного випадку.

На підставі вказаних угод були здійснені цільові виплати грошових коштів потерпілим на загальну суму 23 237 755,28 грн. В результаті здійснення вищезазначених виплат, позивачу ОСОБА_1 було сплачено в якості відшкодування шкоди за втрачене житло 456 000,00 грн. та за втрачене майно 25 600,00 грн. Крім цього, від ПАТ «Дніпрогаз» за зверненням ОСОБА_1 12.11.2007 родина позивача отримала благодійну допомогу в сумі 57 893,83 грн., при виплаті якої ПАТ «Дніпрогаз» додатково сплачено податок з доходу фізичної особи в сумі 8 684,07 грн. ОСОБА_8 допомога фактично виплачувалася сімї як відшкодування моральної шкоди. Таким чином, ПАТ «Дніпрогаз» зі свого боку вжило вичерпних заходів до відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Наразі підприємство ПАТ «Дніпрогаз» знаходиться у скрутному матеріальному становищі, щодо підприємства порушувалася справа про банкрутство, яка вже закрита, але до цих під підприємство працює зі збитком, вживає заходи для покращення фінансового становища. До того ж, вважає, що позивачами пропущений строк позовної давності звернення до суду із даними вимогами, оскільки володілець джерела підвищеної небезпеки їм був відомий вже у день трагедії 14.10.2007, тому посилання на початок перебігу строків позовної даності з дня набрання законної сили вироком 06.12.2013 є безпідставним. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши в судовому засіданні сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Реєстраційного посвідчення від 13.04.1998 року, виданого БТІ, ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16).

У вказаній квартирі ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала разом із своєю донькою ОСОБА_2, що підтверджується копіями паспортів з відміткою про місце реєстрації, копією реєстраційного посвідчення та копією довідки № 122 від 14.10.2007 року, виданої ВГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 9-10,12-13).

13.10.2007 внаслідок вибуху побутового газу вказаний житловий будинок № 127 по вул. Мандриківській у м. Дніпропетровську було пошкоджено. За фактом вибуху побутового газу 15.10.2007 порушено кримінальну справу.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11-14 листопада 2013 року у справі № 809/2/2012, який набрав законної сили 06.12.2013, вказані працівники ПАТ «Дніпрогаз» визнані винними у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та їм призначено відповідне покарання (а.с. 19-22).

Як вбачається із вироку, цивільні позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду у звязку із їх неявкою в судове засідання.

Позивачі були зареєстровані та фактично проживали у вказаній квартирі на момент вибуху, є постраждалими від наслідків аварії - вибуху природного газу в будинку № 127 по вул. Мандриківській в м. Дніпропетровську та їх визнано потерпілими у вказаній кримінальній справі № 70079148, що підтверджується довідкою Заступника начальника СВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_7І.(а.с. 18).

В результаті неправомірних дій посадових осіб ПАТ «Дніпрогаз» позивачам було завдано моральну шкоду, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків, а також вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Спричинена відповідачем моральна шкода виразилась у стресовому стані в момент вибуху, коли життю та здоровя позивачів реально загрожувала реальна небезпека; у непоправній втраті часу, повязаного як із відновленням нормального ритму життя, так із налагодженням всіх необхідних формальностей та оформленням (відновленням) всіх необхідних документів, пошуком нового життя.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 9/25-08 від 30.10.2008 за позовом прокуратури в інтересах держави до ВАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» стягнуто з останнього 96 615 199,00 грн., з яких на користь позивачів 481 600,00 грн. компенсації за втрачене житло (а.с. 43 - 55).

Також на підставі угод про надання благодійної матеріальної допомоги від 23.10.2007 та від 31.10.2007, укладених між т.в.о. голови Дніпропетровської облдержадміністрації ОСОБА_9 та ТОВ «Газекс-Україна» (акціонером ПАТ «Дніпрогаз», у 2007 році секретарем наглядової ради товариства), здійснені цільові виплати грошових коштів потерпілим на загальну суму 23 237 755,28 грн. (а.с. 76 - 77). Позивачу надано благодійну допомогу як члену сімї постраждалих внаслідок нещасного випадку, зокрема, ОСОБА_1 виплачено в якості відшкодування шкоди за втрачене житло 456 000,00 грн. та за втрачене майно 25 600,00 грн. Крім цього, від ПАТ «Дніпрогаз» за зверненням ОСОБА_1 12.11.2007 родина позивача отримала благодійну допомогу в сумі 57 893,83 грн., при виплаті якої ПАТ «Дніпрогаз» додатково сплачено податок з доходу фізичної особи в сумі 8 684,07 грн. (а.с. 78-79).

Зазначені обставин підтверджені матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Відповідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина відповідача у заподіянні шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлена вироком Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 11-14 листопада 2013 року у кримінальній справі № 809/2/2012, та в силу вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Суд не приймає посилання представника відповідача на те, що позивачами пропущений строк звернення до суду.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд звертає увагу позивача, що в даному позові йдеться про порушення права на отримання компенсації на відшкодування моральної шкоди, а не компенсації вартості втраченого житла, майна, виплату благодійної допомоги. Представник відповідача посилається на те, що від сплати компенсації за втрачене житло, майно і благодійної допомоги позивачі можуть задовольнити і потреби у моральній шкоді.

Проте в даному випадку йде мова про відновлення порушеного особистого немайнового права позивача, а не про порядок використання коштів на його відновлення. Той факт, що позивачі задовольнили якісь потреби від отриманих коштів не є підставою вважати, що ці кошти спрямовані у т.ч. на компенсацію моральної шкоди, оскільки це не передбачено законом. Потерпіла особа має на власний розсуд визначати обсяг своєї правоздатності - у межах, визначених законом, у звязку із чи може предявляти вимоги про відновлення її порушеного будь-якого права.

Тому суд не приймає доводи відповідача, про те що благодійна допомога позивачу у розмірі 57 893,83 грн. фактично виплачувалася як відшкодування моральної шкоди, оскільки благодійна допомога є іншою виплатою за своїм цільовим призначенням, підстави її витікають з інших правовідносин, які регулюються іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи винність працівників ПАТ «Дніпрогаз», вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, яка полягає у перебуванні у стресовому стані в момент вибуху, коли життю та здоровя позивачів реально загрожувала реальна небезпека, у непоправній втраті часу, повязаного як із відновленням нормального ритму життя, так із налагодженням всіх необхідних формальностей та оформленням (відновленням) всіх необхідних документів, пошуком нового життя, суд визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачам, приймає до уваги моральні страждання, які вони зазнали та інші негативні наслідки та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду у розмірі по 10 000,00 грн. кожному

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів, понесені останніми при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. кожному, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією від 23.06.2016 року (а.с. 2-3).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,11, 60, 88, 209, 213-215, 259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про стягнення з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн., стягнення з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 вересня 2016 року. Рішення у повному обсязі cкладено 4 жовтня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова