Номер провадження 2/754/1954/16
Справа № 754/604/16-ц
У Х В А Л А

18 січня 2016 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши клопотання представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ФОП ОСОБА_4, приватний нотаріус Насобіна Ганна Олександрівна, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1, а також із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, площею 0, 1000 га, а також заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та обтяження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, шляхом передачі в оренду, іпотеку, заставу, вносити до статутного фонду товариства тощо, мотивуючи це тим, що відповідачем ОСОБА_3 не виконано цивільно-правові обов"язки в частині сплати коштів за продаж частки у статутному капіталі у розмірі 40 %, а укладення фіктивного договору дарування земельної ділянки спрямовано на ухилення та уникнення відповідачем виконати умови договору купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ "Торговий дім "Камілла" та сплатити позивачу грошові кошти за 40 % частки.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до висновку, що заява представника позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно із ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, предметом позову є визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 20.04.2015 року.

У письмовій заяві представником позивача вказується про те, що відповідачем ОСОБА_3 не виконано цивільно-правові обов"язки в частині сплати коштів за продаж частки у статутному капіталі у розмірі 40 %, а укладення фіктивного договору дарування земельної ділянки спрямовано на ухилення та уникнення відповідачем виконати умови договору купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ "Торговий дім "Камілла" та сплатити позивачу грошові кошти за 40 % частки, а тому є необхідність у застосуванні саме таких заходів забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно, та заборона вчиняти дії щодо нерухомого майна.

Але при цьому слід зазначити, що представником позивача не наведено достатньо підстав, що могли б свідчити про те, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що відповідачі мають намір реалізувати нерухоме майно.

Крім того, предметом позову є визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, а у своїй заяві про забезпечення позову представник позивача просить накласти арешт на все нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення клопотання представника позивача немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п′яти днів з дня проголошення.

Суддя: