Справа № 463/3261/15 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/5699/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2,

представника ПАТ «Мега Банк» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 28 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суду із заявою про відстрочку виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року у справі № 2/463/46/13 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.05.2007 року: квартири № 7 на вул. К.Левицького, 37 в м. Львові; виселення з квартири № 7 на вул. К.Левицького, 37 в м. Львові осіб, зареєстрованих в ній, до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду відмовлено за її безпідставністю.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про відстрочку виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року у справі № 2/463/46/13. Апелянт зазначає про те, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 25.05.2016 року встановив, що згідно вимог ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, які утруднюють виконання рішення, зокрема відсутність присудженого майна, за заявою державного виконавця чи сторони суд, який видав виконавчий документ може відстрочити виконання рішення. Відповідно до рішення Личаківського районного суду від 12.03.2015 року у справі № 463/1032/14, яке частково змінено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04.11.2015 року, яке залишено без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справАДРЕСА_1 загальною площею 120,4 кв.м., яка розташована в будинку № 7 по вул. К.Левицького в м. Львові та перебуває в іпотеці ПАТ «Мегабанк» - відсутня, свідоцтво на право власності на квартиру та його реєстрація скасовані, а тому, присуджене майно відсутнє. З наведених підстав просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ПАТ «Мега Банк» ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки й виселення із вказаної квартири осіб, зареєстрованих в ній, до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд першої інстанції виходив з аналізу положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» який передбачає зупинення, а не відстрочку, виконання рішення про стягнення на предмет іпотеки на весь період дії мораторію, що закінчується з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості, і з врахуванням того., що обставини, які випливають із названого закону, не є підставами для відстрочки виконання судового рішення, а заявником інших обставин, що утруднюють виконання судового рішення не наведено, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність поданої заяви, у звязку із чим в її задоволенні відмовив.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором від 16 травня 2007року № 69/2007 станом на 17 березня 2011 року в сумі 107 557,87 доларів США, що на момент ухвалення рішення в еквіваленті становить 859 387,38 грн та 22 202,82 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 травня 2007 року квартиру АДРЕСА_2 - шляхом продажу ПАТ «Мегабанк» предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві за ціною визначеною субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання, виселено з квартири АДРЕСА_2 осіб, зареєстрованих в ній, вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Мегабанк», третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поруки задоволено. Визнано недійсним договір поруки, укладений 16 травня 2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ«Мегабанк».

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Мегабанк» про визнання правочинів недійсними відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним пунктів іпотечного договору задоволено. Визнано недійсними пункти 3.1.10., 4.1., 4.2., 4.3. іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_7 та ВАТ «Мегабанк», посвідченого 16 травня 2007 року нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі № 2607.

Позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_9 до ПАТ «Мегабанк», третьої особи ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Мегабанк» на користь ОСОБА_9 177 780 доларів США, що на момент винесення рішення в еквіваленті становить 1 420 462, 20 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Мегабанк» задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 травня 2007 року між ПАТ «Мегабанк» і ОСОБА_6 квартиру № 7 в будинку № 37 на вул. Левицького у м. Львові змінено, доповнено його новим абзацом, а саме: надано ПАТ «Мегабанк» право на отримання в державних органах довідки про склад сімї та прописку ОСОБА_6 та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження квартири № 7 в будинку № 37 на вул. Левицького у м. Львові.

У частині задоволення позову ОСОБА_6 про визнання недійсними пунктів 3.1.2, 4.2 іпотечного договору від 16 травня 2007 року між ПАТ «Мегабанк» і ОСОБА_6 рішення суду скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

У частині задоволення вимог третьої особи з самостійним вимогами ОСОБА_9 про стягнення на його користь із ПАТ «Мегабанк» 177 780 доларів США рішення суду скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні цієї вимоги відмовлено. У решті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2013 року залишено без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, на даний час рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 7 в будинку № 37 на вул.К.Левицького в м.Львові та виселення з квартири зареєстрованих в ній осіб, звернуто стягувачем до примусового виконання та перебуває на виконанні у Личаківському ВДВС Львівського МУЮ.

Згідно з вимогами ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Проте, з аналізу положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вбачається, що такий передбачає зупинення, а не відстрочку виконання рішення про стягнення на предмет іпотеки на весь період дії мораторію.

Боржник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду в цій частині, обґрунтовуючи заяву посилався на те, що на час вчинення виконавчих дій, набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким, на час його дії забороняється звертати стягнення на житлове майно, яке є предметом іпотеки за споживчими кредитами, наданими кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. м для квартир та 250 кв. м для житлового будинку і на наявність таких умов на час виконання рішення.

Тобто, заява ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду обґрунтована Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а не наявністю підстав, передбачених ст. 373 ЦПК України, обставин, що утруднюють виконання рішення в розумінні ст.373 ЦПК України, яким є хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо, перед судом не навів. В заяві про зупинення виконання рішення суду ОСОБА_2 не навів обставин, указаних у нормі закону, що утруднюють виконання рішення.

В той же час заявник посилається на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як на підставу, що унеможливлює подальше виконання рішення суду та на його думку є підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Разом з тим, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», передбачає зупинення виконання рішення на час дії мораторію, а не відстрочку виконання рішення, яка можлива у виняткових випадках за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, з підстав, зазначених заявником, суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання заявника, як на підставу для зупинення виконання рішення суду, на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не є підставами для відстрочки виконання рішення суду, оскільки не є тими обставинами, які утруднюють виконання рішення суду в розумінні ст. 373 ЦПК України.

При цьому судом першої інстанції правильно застосовано закон, що регулює спірні відносини, оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_10