Справа № 143/872/16-ц Провадження № 22-ц/772/3109/2016Головуючий в суді першої інстанції Бойко А. В.
Категорія 53Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу фермерського господарства «Ланецького» на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 13.09.2016 року у цивільній справі за позовом фермерського господарства «Ланецького» до Управління Держпраці у Вінницькій області, третя особа ОСОБА_2 про внесення змін до актів форми Н-5 та Н-1 розслідування нещасного випадку, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року фермерське господарство «Ланецького» (далі - ФГ «Ланецького») звернулося у суд з позовом до територіального управління Держгірпромнагляду у Вінницькій області, правонаступником якого є Управління Держпраці у Вінницькій області, про внесення змін до актів форми Н-5 та Н-1 розслідування нещасного випадку.

Зазначало, що 13.11.2013 року при виконанні робіт по запуску зерносушильного комплексу в с. Плисків по вул. Центральній, 1Б, Погребищенського району Вінницької області стався нещасний випадок із смертельним наслідком з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 За результатами спеціального розслідування нещасного випадку, яке проводилося з 30.12.2013 року по 04.03.2014 року, комісією утвореною наказом від 30.12.2013 року №78 територіального управління Держгірпромнагляду у Вінницькій області складено акти за формою Н-5 та Н-1.

Вважаючи, що акти за формою Н-5 та Н-1 складені з порушенням вимог законодавства, ФГ «Ланецького» просило внести зміни до вказаних актів форми Н-5 та Н-1 розслідування нещасного випадку.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.07.2016 року залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача до участі у справі.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 13.09.2016 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ФГ «Ланецького» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.11.2013 року та затвердження територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Вінницькій області двох актів за формою Н-1 та Н-5 від 04.03.2014 року є діяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст.4 ЦПК України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У п.7 ч.1 ст.3 КАС України зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

П.1 ч.1 ст.15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як убачається зі справи, оспорювані акти складено спеціальною комісією з розслідування нещасного випадку. При цьому вказана комісія не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала нещасний випадок на виробництві та склала відповідні акти. Вказані акти не є актами індивідуальної дії, тому заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства, а не в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 26.04.2016 року у справі №21-404а16, від 28.11.2011 року у справі №6-64цс11, від 17.04.2013 року у справі №29цс13, які згідно з ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, які зобов'язані привести свою практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

За змістом ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Виходячи з наведеного, ухвала суду підлягає скасуванню як незаконна з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Ланецького» - задовольнити.

Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 13.09.2016 року у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ А.Ю. Зайцев

Судді: /підпис/ О. С. Панасюк

/підпис/ Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом.

Суддя: