У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Парінової І.К.,

розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»(далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 12 березня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США зі сплатою 12,4 % річних строком до 12 березня 2009 року. 28 березня 2012 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони домовились на забезпечення виконання зобов'язань позичальника прийняти поруку ОСОБА_4 На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Посилаючись на те, що позичальник не належним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, просило задовольнити позов.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 0 у розмірі 14 339,77 доларів США, що станом на 24 лютого 2014 року еквівалентно 128 168 грн 88 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнення коштів з відповідача на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір факторингу, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 0, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2015 року відхилено клопотання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про залучення його як правонаступника - ПАТ «УкрСиббанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

З огляду на те, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» є правонаступником прав та обов'язків ПАТ «УкрСиббанк», то апеляційний суд мав залучити його до участі у справі, як правонаступника позивача.

Однак, апеляційний суд, відмовивши у залученні правонаступника сторони, на вказані норми права уваги не звернув, стягнув кошти на користь особи, яка не мала права вимоги на час ухвалення рішення, у зв'язку із відступленням цього права іншій особі.

З матеріалів справи вбачається, що на спростування заперечень відповідача про отримання грошових коштів представник позивача надав меморіальний ордер.

Пунктом 3 розділу І Інструкції про касові операції в банках України (далі - Інструкція), затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, яка діяла на час надання кредиту, передбачено, що до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема, і видача готівки клієнтам з їх рахунків чи рахунку банку через його касу.

До касових документів, які оформлюються згідно цієї Інструкції, належить заява на видачу готівки (п. 1 глави 1 розділу III Інструкції) та визначені зразки касових документів на підставі яких здійснюється прийняття і видача готівки (п. 2 глави 1 розділу III Інструкції). Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов'язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи-отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. Зокрема видача готівки проводиться відповідно до заяви про видачу готівки форма якої зазначена у додатку 8 до Інструкції. Видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних рахунків на цілі, передбачені нормативно-правовими актами; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо; за видатковим касовим ордером - працівникам банку за внутрішньобанківськими операціями; за документами на отримання переказу в готівковій формі, установленими відповідною платіжною системою, - фізичним особам. У видаткових касових документах (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек) працівник банку перевіряє: повноту заповнення реквізитів на документі; наявність підписів посадових осіб банку, яким надано право підпису касових документів, і тотожність їх зразкам; належність пред'явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені в касовому документі; у разі отримання готівки за довіреністю - правильність оформлення довіреності на отримання готівки; наявність підпису отримувача.

При вирішенні спору суд апеляційної інстанції за відсутності заяви про видачу готівки позивачу, оформленої відповідно до вимог зазначеної Інструкції, дійшов помилкового висновку про те, що меморіальний ордер є належним доказом підтвердженням видачі готівки ОСОБА_3

При цьому, не враховано, що згідно ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року № 2346-III меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Пунктом 4.1 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 212, 304 ЦПК України не перевірив правильність наданих позивачем розрахунків пені з урахуванням вказаного у п. 4. 1 договору порядку її нарахування, не з'ясував з якого часу нараховувалась пеня, чи дотримано позовну давність встановлену п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, не звернув уваги, що пеня обрахована і за межами річного строку до подання позову.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене ним рішення не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню,з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук І.К. Парінова