Провадження №22-ц/784/2178/16
провадження № 22ц/784/2178/2016 Головуючий у першій інстанції: Черенкова Н.П.
категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

29 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника відповідача - ОСОБА_3

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2015 року, ухваленого

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 7 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ«ОТП Банк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № CL - 400/043/2008, за яким банк надав відповідачці кредит у розмірі 25854,96 доларів США строком до 7 березня 2014 року зі сплатою 11,49 % річних.

9 березня 2010 року, між банком та ОСОБА_4 було укладено договір застави автотранспортного засобу № PCL -400/043/2010, за яким остання передала в заставу банку автомобіль марки PEUGEOT 308, державний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 150600 грн.

Додатковими договорами до кредитного договору неодноразово вносились зміни щодо процентної ставки на певний період та змінювався графік погашення боргу.

23 вересня 2011 року між ПАТ«ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким відбулося відступлення банком права грошової вимоги за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на те, що позичальник порушує кредитні зобов'язання, позивач, уточнивши свої вимоги, просив стягнути з відповідачки заборгованість по тілу кредиту станом на 18 лютого 2015 року у розмірі 6063 доларів 68 центів США, що еквівалентно 159830 грн. 80 коп. та пеню у розмірі 14927 доларів 87 центів США, що еквівалентно 393479 грн. 44 коп., а всього 553310 грн.24 коп.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2015 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6063 доларів 68 центів США, що еквівалентно 159830 грн.80 коп. та пеню у розмірі 6000 доларів США, що еквівалентно 158152 грн. 28 коп., а всього 317983 грн. 08 коп. Крім того, суд розподілив судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 7 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ«ОТП Банк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачці кредит у розмірі 25854,96 доларів США строком до 7 березня 2014 року зі сплатою 11,49 % річних.

9 березня 2010 року для забезпечення виконання кредитного договору банк уклав з ОСОБА_4 договір застави, за яким остання передала в заставу банку автомобіль марки PEUGEOT 308, державний номер НОМЕР_1.

Додатковими договорами до кредитного договору неодноразово вносились зміни щодо процентної ставки на певний період та змінювався графік погашення боргу.

23 вересня 2011 року між ПАТ«ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким відбулося відступлення банком права грошової вимоги за вказаним кредитним договором.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_4 кредитних зобов'язань станом на 18 лютого 2015 року виникла заборгованість по тілу кредиту у розмірі 6063 доларів 68 центів США, що еквівалентно 159830 грн. 80 коп. Крім того, позивачем нарахована пеня у розмірі 14927 доларів 87 центів США, що еквівалентно 393479 грн. 44 коп.

Доказів на спростування такої заборгованості відповідач суду не надав.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

За таких обставин, судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі укладених договорів відступлення права вимоги до позивача перейшли права та обов'язки кредитора, в тому числі і по стягненню пені, за спірним кредитним договором, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача вказаної вище заборгованості, а також пені в розмірі 6000 доларів США, що еквівалентно 158152 грн. 28 коп.

Посилання апеляційної скарги на те, що при розрахунку не враховано платежі за період з 23 вересня 2011 року по 9 лютого 2012 року, є необґрунтованим, оскільки, як вбачається з розрахунку позивача, ним в цей період враховано платежі на загальну суму 1373 долари 8 центів США, які пішли на погашення нарахованих процентів, а також 34 долари 76 центів США, що пішли на погашення тіла кредиту, а всього на суму 1407 доларів 84 центи США (а.с. 128-131). Доказів того, що в цей період відповідачкою сплачувались платежі в більшому розмірі остання суду не надала.

Додані до апеляційної скарги квитанції про сплату платежів за період з 14 листопада 2013 року по 14 листопада 2014 року, також були включені в розрахунок позивача та враховані судом під час вирішення спору (а.с. 128-129).

Доводи апеляційної скарги про те, що нарахований позивачем розмір пені є несправедливим, також було враховано судом першої інстанції, який зменшив пеню до 6000 доларів США, з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Рішення в частині зменшення пені позивач не оскаржував.

Посилання апелянта на вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», не можуть братись до уваги, оскільки даний Закон регулює договірні правовідносини між підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, а тому положення цього закону на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Твердження апелянта про те, що судом не залучено до участі у справі як третю особу первісного кредитора - ПАТ«ОТП Банк», не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного законодавства, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статями 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача - ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: