Дата документу 17.03.2016
Справа № 320/9305/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі Горбань Н.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2011 року у розмірі 17978 грн. 64 коп. та судові витрати і зазначає, що 05 травня 2011 року з відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого вона одержала від позивача кредит в сумі 300 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконання відповідачкою умов договору виникла заборгованість. Станом на 30 вересня 2015 року сума заборгованості становить 17978 грн. 64 коп., яка складається з: 2765 грн. 72 коп. заборгованість за кредитом; 11180 грн. 60 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 832 грн. 32 коп. штраф (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в позові повністю. Підставою відмови вважає ненадання банком на вимогу суду оригіналу кредитного договору, а саме: анкети-заяви, підписаної ОСОБА_1, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 05.05.2011 року, а наявна в матеріалах справи копія анкети-заяви не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.64 ЦПК України. Ця копія неякісна, її неможливо прочитати, а, відповідно, неможливо зробити висновок, на яких умовах відповідачка укладала кредитний договір.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України передбачено що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За приписами ст.ст.58, 59 ЦПК України належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Письмовими доказами відповідно до вимог ст. 64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати подання оригіналу ( ч.2 ст.64 ЦПК).

Оригінали письмових доказів, як зазначено у статті 138 ЦПК України, до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 05 травня 2011 року із відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є вимога ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 травня 2011 року, що укладений з ОСОБА_1 на підставі ст.ст.11,509,525,526,1050, 1054 ЦК України.

Ухвалою суду від 20 січня 2016 року за клопотанням представника відповідачки було визнано явку представника в судове засідання обовязковою для надання особистих пояснень щодо методики нарахування заборгованості за кредитним договором відсотків, пені та штрафів, а також зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» надати оригінал для огляду в судовому засіданні анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 05.05.2011 року. Однак, листом від 12.02.2016 року надано відповідь ПАТ КБ «Приватбанк» про те, що затребуваний судом оригінал надати немає змоги, оскільки він втрачений в архівах банку (а.с.66). Натомість надано копію витягу з програмного комплексу по ідентифікації клієнта /а.с.67/. При цьому представник позивача зазначає, що з виписки по рахунку /69-72/ вбачається користування відповідачкою карткою, заяви про втрату картки від неї не було, а тому, банк вважає доведеним укладання з відповідачкою кредитного договору.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що позивач в якості доказу укладання кредитного договору додав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка взагалі нечитабельна, що позбавляє суд можливості встановити дійсні умови кредитування, з урахуванням заперечень відповідача, в порушення вимог ст.64 ЦПК України (а.с.8).

Додержання принципу змагальності у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України ).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, реалізації особами, які беруть участь у справі, їхніх прав.

ПАТ КБ «Приват Банк» своїми правами та обов'язками, передбаченими ст. ст.10, 11, 60 ЦПК України, щодо подання доказів та доказуванню перед судом обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, не скористався.

Оскільки позивачем у порушення вимог ст. 64 ЦПК України не надано письмові докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову через його недоведеність.

Згідно ст. 88 ЦПК України при відмові позивачу у задоволенні позову понесені ним судові витрати йому не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 74, 88, 197, 212, 214, 215, ЦПК України, ст.ст.509, 526, 527, 530 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: