Справа № 302/124/16-ц
№ 2/302/85/16
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

14.03.2016 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П

секретар Гажук Н.В.,

з участю: позивач представник ОСОБА_1,

третя особа ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_3 до Колочавської сільської ради про визнання факту спадкоємства за заповітом ОСОБА_4, визнання ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем спадщини померлої ОСОБА_4, визнання права власності на житловий будинок і господарські споруди в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом померлої ОСОБА_4 і визнання права користування земельною ділянкою площею 0,50 га, що входила до складу колгоспного двору в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом померлої ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

08.02.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами, які вмотивував так. Прабабуся позивача - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

року, за життя, 24.11.2006 року, склала заповіт такого змісту: "все моє майно, де б воно не було і з чого би воно не складалося , і взагалі все те, що на день моєї смерті буде мені належати і на що я за законом матиму право (окрім земельної ділянки площею 0,45 га належної мені згідно сертифікату на право на земельну частку пай) заповідаю своєму внуку:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., жит. АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 0,45 га, яка належить мені згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого члену КСГП

"Колочава" заповідаю своєму сину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8., жит. АДРЕСА_3" Позивач прийняв

спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.1268 ч. 4 ЦК України. ОСОБА_2(третя особа) прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, відповідно до вимог ст.ст. 1272 ч.2, 1269 ЦК України. Інших спадкоємців на нерухоме майно померлої ОСОБА_4 немає. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_4, а також на право користування земельною ділянкою площею 0,50 га, що є предметом позову, у видачі свідоцтва позивачу було відмовлено по причині допущеної помилки у заповіті при визначенні родинного зв'язку між позивачем (спадкоємцем) та спадкодавцем ОСОБА_4, а також відсутності відомостей про членів колгоспного двору, розташованого по АДРЕСА_1, зокрема на час смерті голови колгоспного двору ОСОБА_5. Вказані обставини стали підставою ОСОБА_3 для звернення до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлений ОСОБА_3 позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач - представник Колочавської с/ради Міжгірського району в судове засідання не з'явився, причина неявки суду невідома, заперечення на позов ОСОБА_3 до суду не подано.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 підтвердив обставини наведені ОСОБА_3 в позовній заяві, однак зауважив, що він також має намір отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 на земельну частку (пай).

Третя особа - завідуюча Міжгірською держнотконторою Олексик Л.В. подала суду заяву в якій просить справу розглядати без безпосередньої участі представника Міжгірської держнотконтори, заперечень на позов немає, додатково повідомляє, що ОСОБА_3 не оспорив постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4

Представник відділу Держгеокадастру у Міжгірському районі Закарпатської області ОСОБА_7 просить справу розглянути без представника відділу, заперечення на позов

немає.

Суд, вивчивши зміст позовних вимог, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи ОСОБА_2, оцінивши позицію відповідача, вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Пояснення і вимоги позивача підтверджені:

- постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2016 р. держнотаріуса Міжгірської держнотконтори Олексик Л.В. (а.с.33);

- свідоцтвами про смерть ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.6-9);

- інформацією з Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.10);

- свідоцтвами про одруження: ОСОБА_11 та ОСОБА_9; ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.11-12);

- Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13);

- свідоцтвами про народження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.14), ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.15), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.16), ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.17), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_17. (а.с18);

- заповітом від імені ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_18., складеного 24.11.2006 р., який не змінений та не скасований (а.с.19);

- Свідоцтвом № НОМЕР_2 від 25.09.1978 р. про право особистої власності на жилий будинок в АДРЕСА_1, яке видане колгоспному двору, голові двору ОСОБА_5 (а.с.25);

- заявою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, від 28.01.2016 р., яка посвідчена державним нотаріусом Л.В. Олексик.

Згідно зведеного акту про вартість будівель і споруд, складеного інвентарним підприємством дійсна вартість житлового будинку під АДРЕСА_1, станом на 01.02.2016 р. становить 35044 грн.. Як видно з плану будинку та експлікації внутрішніх площ, складених цим же підприємством, будинок має: одну житлову кімнату площею 16,40 кв.м; кухню - 15,12 кв.м.; кладовку - 8,30 кв.м.; коридор - 8,20 кв.м., всього загальна площа будинку становить 48,02 кв.м.. Біля будинку споруджено вбиральню. Згідно технічного опису будинку, цього ж підприємства, будинок уявляє собою одноповерхову будівлю пов'язану із землею бутокамінним фундаментом, стіни будинку та перегородки дерев'яні.

Згідно висновку з відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури спадковий ж/будинок збудований на початку 1960-х роках минулого століття. Загальний технічний стан будинку задовільний і такий є придатним для проживання. В плані забудови присадибної земельної ділянки грубих порушень діючих норм і правил не встановлено. Будівельний паспорт в архіві головного архітектора на даний ж/будинок не виявлено.

З матеріалів справи видно, що спадковий житловий будинок під АДРЕСА_1 , що є предметом позовних вимог - дворогосподарство відносилося до колгоспного двору, від так на вказані правовідносини поширюються норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних Статтею 126 цього закону передбачено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності»: роз'яснено судам, що «положення статей 17, 18 Закону "Про власність" ( 697-12 ) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше 3-х років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній частці працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили право на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" ( 885-12 ) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Головою колгоспного двору - житлового будинку під АДРЕСА_1 був ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_19., - підтверджено Свідоцтвом № НОМЕР_2 виконавчого комітету Колочавської селищної ради народних депутатів Закарпатської області від 25.09.1978 р. (а.с.24). Судом встановлено, що в період з 1978 року по 15.04.1991 року у спірному дворогосподарстві разом з ОСОБА_5 постійно проживала його дружина ОСОБА_4 (підтверджено поясненнями наданими в судовому засіданні третьою особою ОСОБА_2, письмовими поясненнями ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_6,- син ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.30) та не заперечено відповідачем) і відповідно до приписів ст.ст.120, 123, 126 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) цим особам як членам колгоспного двору належало по 1/2 частині дворогосподарства в АДРЕСА_1.

У відповідності до вимог Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР (1540-06), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_19., голова колгоспного двору - спірного дворгосподарства, помер ІНФОРМАЦІЯ_20.. Померлий ОСОБА_5 заповітного розпорядження не залишив, спадкова справа за майном померлого не відкривалася, що встановлено державним нотаріусом Міжгірської держнотконтори Олексик Л.В. (а.с.33). Отже, спадщина за майном померлого ОСОБА_5 відкрилася до 01.01.2004 року. Згідно вимог ст.ст. 525, 527, 529, 549 ЦК УРСР спадщину за померлим ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_4, як спадкоємка першої черги за законом. За таких обставин ОСОБА_4 (спадкодавцю), після смерті ОСОБА_5, житловий будинок в АДРЕСА_1, належав в цілій частці.

Згідно довідки виданої виконкомом Колочавської с/ради народних депутатів виданої гр. ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_18., жит. АДРЕСА_1, 18.03.1996 р. за вих № 949 (а.с.20) та відомостей з погосподарської книги с.Колочава Міжгірського району (а.с. 60), ОСОБА_4 проживала одна та користувалася земельною ділянкою в розмірі 0,50 га землі. Також з довідок Колочавської с/ради від 03.02.2016 року, вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійсно працювали в колгоспі "Радянське Закарпаття" та були членами колгоспу.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відносини спадкування після смерті ОСОБА_4 регулюються правилами ЦК України (435-15).

Згідно вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Судом встановлено, що до складу спадщини за ОСОБА_4 входить: житловий будинок в АДРЕСА_1; право користування земельною ділянкою в розмірі 0,50 га в с.Колочава Міжгірського району, що входила до складу колгоспного двору; земельна частка (пай) розміром 0,45 га в умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

За життя померла ОСОБА_4 залишила заповіт, яким розпорядилася після її смерті все майно, що буде належати їй на час смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, окрім земельної ділянки площею 0,45 га належної їй згідно сертифікату на право на земельну частку пай, передати своєму внуку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане 03.03.1991 р., мешк. АДРЕСА_2. Земельну частку (пай) розміром 0,45 га в умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого ОСОБА_4 як члену КСГП "Колочава", остання заповіла своєму сину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8.. Даний заповіт не змінений та не скасований, що вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно довідки Колочавської с/ради від 25.01.2016 року померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_21., була постійною мешканкою АДРЕСА_1, і разом з нею на день її смерті постійно ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.21). Спадкоємців на обов'язкову частку в майні померлої ОСОБА_4 немає. Позивач ОСОБА_3 прийняв спадщину по заповіту ОСОБА_4 відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України та надав, відповідно до вимог ст. 1272 ч.2 ЦК України, письмову згоду на прийняття спадщини іншому спадкоємцю за заповітом ОСОБА_2, який також подав заяву до Міжгірської держнотконтори про прийняття спадщини за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. баби ОСОБА_4

За встановлених правовідносин ОСОБА_3 , вважається таким, що прийняв спадщину по заповіту за померлою ОСОБА_4 і має право на спадкове майно ОСОБА_4, а саме на житловий будинок в АДРЕСА_1 та на право користування земельною ділянкою в розмірі 0,50 га в с.Колочава Міжгірського району, що входила до складу колгоспного двору.

Державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Олексик Л.В., згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 01.02.2016 р., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 на спірний ж/будинок, позаяк, в заповіті ОСОБА_4 допущена помилка у визначенні родинного зв'язку між спадкодавкою та спадкоємцем та у зв'язку з відсутністю (на час винесення постанови нотаріусом) інформації про членів колгоспного двору і даних про те, хто фактично прийняв спадщину за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_20. ОСОБА_5, дружина якого померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_4. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право користування на земельну ділянку площею 0,50 га , якою за життя користувалася ОСОБА_4, видати позивачу також неможливо, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це майно. Дані обставини послужили підставою позивачу для звернення до суду з цією заявою.

Факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника - право на спадщину. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

З Свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_17., серії НОМЕР_3 (а.с.18) , паспорта громадянина України серії НОМЕР_4, виданого на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_17., уродженця с.Колочава, місце реєстрації проживання якого є - АДРЕСА_2, пояснень ОСОБА_2, вбачається, що спадкоємцем за заповітом від 24.11.2006 р., складеним ОСОБА_4, який посвідчено секретарем виконкому Колочавської сільської ради ОСОБА_16 24.11.2006 р., за реєстровим № 26, є одна і та ж особа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_17., уродж. с.Колочава Міжгірського району, Закарпатської області, який є правнуком померлої ОСОБА_4.

Отже, встановлене вище дає підстави суду визнати за позивачем ОСОБА_3, відповідно до вимог ст.ст. 16, 392, 1223, 1225, 1233, 1268 ч.4 ЦК України, право власності на житловий будинок і господарські споруди в АДРЕСА_1 та право на користування земельною ділянкою в розмірі 0,50 га, що входила до складу колгоспного двору розташованого в АДРЕСА_1.

Суд відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги про визнання його єдиним спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину за ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки відповідно до вимог ст. 1272 ч.2 , ст.1269 ЦК України ОСОБА_2 також прийняв спадщину за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. баби ОСОБА_4. Письмова заява згода для прийняття спащини ОСОБА_2 була надана саме спадкоємцем ОСОБА_3. В судовому засіданні ОСОБА_2 заявив , що також бажає оформити спадщину по заповіту ОСОБА_4 у встановленому законом порядку. Отже, в разі прийняття судом рішення про задоволення цієї позовної вимоги, будуть порушені права на інтереси іншого спадкоємця по заповіту ОСОБА_2, який не є відповідачем по справі за цим позовом ОСОБА_3. Окрім цього, підстав для застосування вимог ст. 1224 ЦК України суд немає.

Судових витрат до стягнення чи повернення не має, бо такі оплачені позивачем в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати право власності ОСОБА_3 на житловий будинок і господарські споруди в АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 право користування земельною ділянкою в розмірі 0,50 га, що входила до складу колгоспного двору розташованого в АДРЕСА_1.

Визнати, що спадкоємцем за заповітом від 24.11.2006 р., складеним ОСОБА_4, який посвідчено секретарем виконкому Колочавської сільської ради ОСОБА_16 24.11.2006 р. за реєстровим № 26 є одна і та ж особа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_17., уродженець с.Колочава Міжгірського району, Закарпатської області, який є правнуком померлої ОСОБА_4.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка