ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/405/16-ц
Провадження № 2/210/729/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"17" березня 2016 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,
за участі секретаря судового засідання: Ширинової К.С.,
позивача: ОСОБА_2
розглянувши в порядку ст.197 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, - Дзержинський районний відділ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
25 січня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач ОСОБА_3 із вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира належить йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1 від 20 травня 2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 травня 2015 року, номер запису про право власності, - НОМЕР_2.
Зазначав, що у вказаній квартирі зареєстрованим значиться відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним актом від 12 січня 2016 року. Однак, з відповідачем він з 2011 року не бачився, інформація стосовно місця його знаходження у нього відсутня, а його намагання відшукати його для зняття з реєстраційного обліку у належній йому квартирі не мали успіху.
Вказував на ті обставини, що фактом своєї реєстрації у належній йому квартирі відповідач завдає йому перешкоди у праві користування та розпорядження нерухомим майном та тягне за собою нарахування комунальних послуг на його особу.
Посилався на ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, до моменту набуття ним права власності на вказану квартиру. Між ним та відповідачем відсутні будь-які відносини, що підпадали б під поняття відносин найму жилого приміщення у розумінні ст.158 ЖК УРСР, ст.810 ЦК України.
На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити.
Присутній у судовому засіданні позивач ОСОБА_3 надав пояснення по суті справи, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Представник третьої особи, - Дзержинський районний відділ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.
Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.
Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Так, відповідно до положень ст.9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до правил ст.ст.71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. При таких обставинах вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України).
Як встановлено при дослідженні письмових матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 (а.с.5, 6) є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира належить йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1 від 20 травня 2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 травня 2015 року, номер запису про право власності, - НОМЕР_2 (а.с.7, 8).
З копії Акту від 12 січня 2016 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 вбачається, що у вказаній квартирі зареєстрованим значиться відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, з 2011 року за вказаною адресою не проживає (а.с.9).
Зі слів позивача встановлено, що фактом своєї реєстрації у належній йому квартирі відповідач завдає йому перешкоди у праві користування та розпорядження нерухомим майном та тягне за собою нарахування комунальних послуг на його особу.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач на протязі вже тривалого часу не пооживає у вищезазначеній квартирі, а нарахування комунальних платежів здійснюється за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, на нього нараховуються усі комунальні платежі, які позивач вимушений сплачувати, що ставить його у скрутне майнове становище, суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та доведеними.
Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 30, 60, 224 - 227 ЦПК України, ст.16, 405 ЦК України, ст.ст.71, 72, 107, 116, 156 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (зі змінами), суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, - Дзержинський районний відділ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, - квартирою АДРЕСА_1
Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст.ст.231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. Ю. Вікторович