Справа № 355/360/16-ц Головуючий у І інстанції Єременко В. М.
Провадження № 22-ц/780/4854/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 26.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря - Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (далі - ПрАТ «СК «Колоннейд Україна») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 травня 2013 року на перехресті вул. Дніпровська Набережна та проспекті Бажана у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Позивач зазначав, що відповідно до договору страхування автотранспорту № САS0016435 автомобіль «Vоlvо FМ12» на момент ДТП був застрахований у приватному акціонерному товаристві з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» (далі - ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна»). На підставі звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Vоlvо FМ12», д.н.з. НОМЕР_3, рахунку від 04 вересня 2013 року, акту виконаних робіт від 06 грудня 2013 року та згідно зі страховим актом від 25 грудня 2013 року, ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» сплатило страхове відшкодування у розмірі 11 140 грн. 90 коп. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у відкритому акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ВАТ «НАСК «Оранта») за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1275535.

Позивач зазначав, що згідно з рішенням Господарського суду м. Києва від 13 січня 2015 року ВАТ «НАСК «Оранта» перерахувало йому компенсацію у розмірі 7 297 грн. 63 коп., а тому вважає, що відшкодуванню підлягає ще сума у розмірі 3 843 грн. 27 коп.

29 грудня 2015 року була здійснена державна реєстрація змін найменування позивача на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 18 грудня 2015 року з ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» на ПрАТ «СК «Колоннейд Україна».

З урахуванням наведенного, ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 3 843 грн. 27 коп. та судові витрати у розмірі 1 378 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року у задоволенні ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що розмір регресного відшкодування обмежений фактичними витратами страховика, здійсненими на користь страхувальника, чим спростовується твердження суду про те, що розмір матеріальних збитків становить лише 7 297 грн. 63 коп. Отримання цих коштів не позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Зазначає, що рішенням Господарського суду м. Києва від 13 січня 2015 року було стягнуто не всі фактичні витрати, що необхідні для здійснення ремонту пошкодженого транспортного засобу, а лише ті, які були визначені у звіті про незалежну оцінку вартості матеріального збитку.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які зявилися судове засідання, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 травня 2013 року на перехресті вул. Дніпровська Набережна та проспекту Бажана у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить ТОВ «Успот ЛТД», під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Сhevrolet Niva», д.н.з АІ 2037 ВА, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок якої автомобіль «Vоlvо FМ12» отримав механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.

Згідно із звітом про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого ТОВ «Успот ЛТД», власнику колісного транспортного засобу «Vоlvо FМ12» від 11 липня 2013 року, вартість матеріального збитку становить 7 297 грн. 63 коп. (а.с.68-74).

По справі встановлено, що 26 червня 2012 року між позивачем та ТОВ «Успот ЛТД» був укладений договір страхування автотранспорту, відповідно до умов якого був застрахований автомобіль НОМЕР_1, що належить ТОВ «Успот ЛТД» (а.с.51-60).

Встановлено, що зазначена подія була визнана страховим випадком, про що було складено страховий акт № від 25 грудня 2013 року, на підставі якого позивачем було виплачено ТОВ «Успот ЛТД» страхове відшкодування у розмірі 11 140 грн. 90 коп. (а.с.66-67).

Також встановлено, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Сhevrolet Niva», д.н.з АІ 2037 ВА, була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 1275535. Ліміт відповідальності на одного потерпілого, за шкоду, заподіяно майну встановлено у розмірі 50 тис. грн., а розмір франшизи - 510 грн. (а.с.138).

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2014 року позивач звернувся з позовом до Господарського суду м.Києва до ВАТ «НАСК «Оранта»про стягнення 11 140 грн. 90 коп.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13 січня 2015 року позов задоволено частково та стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 7 297 грн. 63 коп. У решті позовних вимог про стягнення 3 843 грн. 27 коп. відмовлено. При цьому, Господарським судом встановлено, що до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток в межах суми 7 297 грн. 63 коп., а не в межах суми 11 140 грн. 90 коп. (а.с.139-142).

Матеріали справи не містять даних про те, що вказане рішення Господарського суду м.Києва було оскаржене в апеляційному порядку та скасоване і таких доказів позивач у порушення вимог ст.ст.57, 60 ЦПК України суду не надав.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Установивши, що рішенням Господарського суду м.Києва від 13 січня 2015 року позивачу вже відмовлено у стягненні 3 843 грн. 27 коп. з тих підстав, що до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток лише в межах суми 7 297 грн. 63 коп., а не в межах суми 11 140 грн. 90 коп. і ці обставини відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягаю, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» про стягнення з ОСОБА_2 суми страхового відшкодування у розмірі 3 843 грн. 27 коп.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді