УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П. ,

при секретарі - Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» за участю заінтересованих осіб: Свердловського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою за участю заінтересованих осіб: Свердловського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Просить суд визнати дії заступника начальника Свердловського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Матвєєвої І.С., щодо винесеної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51493730 протиправними; Скасувати постанову заступника начальника Свердловського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Матвєєвої І.С. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51493730 від 22.06.2016 року; Зобов'язати Свердловський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області прийняти до виконання та виконати виконавчий лист виданий Дніпровським районним судом м. Києва 26.02.2016 р.

Вимоги вмотивовані тим, що на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № СЦ 60/14 від 11.02.2014 року Дніпровський районний суд міста Києва 26.02.2016 р. видав виконавчий лист в справі № 755/1582/15-ц, в якому суд вказав стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованості за кредитним договором № 19.02.2013-000000097 в розмірі 5 760,00 грн., 166,40 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом, 243,60 грн. витрат на сплату судового збору за подання заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

При цьому у виконавчому листі не зазначено, що він виданий на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків за заявою ТОВ «Споживчий центр», натомість в виконавчому листі відповідно до підп.4 ч.І ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначена резолютивна частина саме рішення третейського суду, а не ухвали Дніпровського районного суду. 15.06.2016 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до Свердловського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області з заявою про відкриття виконавчого провадження. 22.06.2016 року заступником начальника Свердловського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Матвєєвою І.С., винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51493730, у зв'язку з пропуском встановленого строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в судове засідання не з'явився, представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та задовольнити скаргу на дії державного виконавця на підставі наявних у справі доказів.

Представник заінтересованої особи Свердловського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження»неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд установив такі фактичні обставини.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Судом вставлено, що 04 лютого 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №755/1582/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованості за кредитним договором № 19.02.2013-000000097 в розмірі 5 760,00 грн., 166,40 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом, 243,60 грн. витрат на сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

22 червня 2016 року заступником начальника Свердловського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Матвєєвою І.С. винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 755/1582/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованості за кредитним договором № 19.02.2013-000000097 в розмірі 5 760,00 грн., 166,40 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом, 243,60 грн. витрат на сплату судового збору, на підставі п.1 ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження, у зв'язку з пропуском встановленого строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання. (а.с.5)

Відповідно до п.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відкриття виконавчого провадження - це стадія, яка полягає у діях державного виконавця, що спрямовані на визначення підстав для відкриття виконавчого провадження.

Питання про порушення виконання (відкриття провадження) вирішує державний виконавець у триденний строк із моменту звернення із заявою про виконання або надходження виконавчого документу від суду. У такому разі державний виконавець відкриває провадження не пізніше наступного дня після одержання виконавчого документа і в той самий день проводить виконавчі дії. При винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання боржником рішення суду; попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних із провадженням виконавчих дій; за заявою стягувача державний виконавець має право накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження, одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника.

Підготовка до примусового виконання - це дії державного виконавця, спрямовані на встановлення місця знаходження (проживання) боржника, наявності рухомого або нерухомого майна, грошових коштів в установах банків, пропозиції виконати рішення добровільно, створення умов для подальшого виконання виконавчого документу. Мета цієї стадії - створити належні умови для своєчасного й ефективного виконання документів, що надійшли до державного виконавця, а також забезпечити умови для добровільного виконання рішення боржником.

Примусове виконання (застосування заходів примусового виконання рішення) - це вжиття державним виконавцем заходів щодо реалізації припису юрисдикційного акта способами, які визначено законом, із покладанням на боржника виконавчого збору та інших витрат, пов'язаних із виконанням. Як правило, обов'язковою ознакою стадії (етапу) примусового виконання рішення є його оплата, що її покладено на боржника як особу, що зобов'язана за виконавчим документом вчинити певну дію або утриматися від її вчинення.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Тобто виконання державним виконавцем обов'язків, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім всіх необхідних (можливих) заходів для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки.

Закон України "Про виконавче провадження" зобов'язує державного виконавця вчиняти виконавчі дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника, тобто, виконавче провадження має послідовні стадії виконання виконавчого документу, а тому порушення цього порядку не буде відповідати вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

3. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Заявник в обгрунтування заявлених вимог посилається, що рішення третейського суду на примусове виконання якого видано виконавчий документ не являється судовим рішенням. А відтак, при вирішенні питання визначення строків для пред'явлення його до виконання підлягають застосуванню положення п. 3 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», за яким строк розраховується з дати видачі виконавчого документа, тобто з 26.02.2016 року.

З такими доводами заявника суд не погоджується з огляду на наступне.

Провадження у справах про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою другою Розділу VІІ-1 Цивільно процесуального Кодексу України.

Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва, якою задоволено заяву про видачу означеного виконавчого листа була постановлена 04.02.2015 року. За правилами ст. 389-11 ЦПК України вказана ухвала суду не підлягає оскарженню та набрала законної сили 04.02.2015 року про що зазначено у виконавчому документі.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений строк виконання судових рішень протягом одного року, який розраховується з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Таким чином, виконавчий лист виданий 04.02.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва, був пред'явлений заявником після закінчення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, що за правилами ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України, стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Матеріали справи не місять ухвали суду щодо поновлення строку пред'явлення означеного виконавчого документу до виконання.

А відтак, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяла в межах і у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження» та правомірно 22.06.2016 року винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51493730, а тому скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 209-210, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» за участю заінтересованих осіб: Свердловського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя