Справа № 415/2851/16-ц
Провадження № 2/415/1352/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

представника органу опіки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу другого з батьків, третя особа орган опіки та піклування Лисичанської міської ради,

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до відповідача з позовом про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу другого з батьків , посилаючись на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою, яка була змушена покинути постійне місце проживання в Луганській області в зв»яку з активізацією бойових дій і в теперішній час знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Сумської області. Разом з нею до м. Суми переїхала її малолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, зареєстрованому 19.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Брянківського міського управління юстиції Луганської області. Відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території непідконтрольній українській владі. За час не проживання ( з березня 2015 року) відповідач станом дитини не цікавиться, не надає матеріальну допомогу на її утримання, рідко спілкується з нею по телефону. У телефонних розмовах відповідач погоджувався надати дозвіл на виїзд дитини за межі України, але оформити це нотаріально не можливо через відсутність нотаріуса не непідконтрольній території, де проживає відповідач. Вона як мати вважає, що подорожі за кордон позитивно вплинуть на розширення та збагачення світогляду дитини, стимулюватимуть вивченню іноземних мов, істотно урізноманітнять її відпочинок, покращати її фізичний та духовний стан. Просила задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Уточнила, що вона збирається виїжджати за кордон України разом з дитиною на оздоровлення та екскурсії в період літніх канікул на два тижні, тим більше що відповідач не заперечує проти таких поїздок.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення позову та просила прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини.

Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та дає згоду на виготовлення документів для дитини на виїзд за кордон, та дає згоду на короткострокові виїзди дочки ОСОБА_7 за кордон у супроводі її матері, ОСОБА_2. Судове засіданні просить провести без його участі, з причини відсутності у нього можливості покинути тимчасово окуповану територію м. Брянки в зоні ЛНР ( а.с.23)

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 одружились 19.12.2003 року, про що зроблено актовий запис № 302. Після одруження прізвище дружини ОСОБА_9 , копія свідоцтва про одруження серія 1-ГЮ № 073641 ( а.с.8)

Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої в свідоцтві про народження, серія 1-ЕД № 102566, вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.9 ).

Із довідки від 01/04/2015 року № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення від 30.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2, разом з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перемістилися з тимчасово окупованої території в м. Суми, вул. Пролетарська, б. 25 кв. 39. Довідка діє до 30.09.2016 року ( а.с.7). Відповідач мешкає в АДРЕСА_1. Таким чином встановлено, що сторони проживають окремо . Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням доньки, не приймає участь у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини. Враховуючи, що дитини малолітня, потребує догляду та виховання з боку матері, відповідач проти заявленого позову не заперечує, суд вважає можливим надати дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_5 разом з матір»ю за кордон з поверненням в Україну, на період літніх канікул , щорічно на 2 тижні, строком на 3 роки.

Згідно із ст. 10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-Х11 і набула чинності для України 27.09.1991 року), держави-учасниці зобовязалися поважати право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені Законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоровя чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України, визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України від 21.01.2014 року № 3857-Х1, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадян України», Правилами оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення , затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 ( із змінами) .

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання держаного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків ( усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків не вимагається у разі пред»явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку , без згоди та супроводу другого з батьків.

Правила оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 ( із змінами) визначено, зокрема , що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів : паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами, проїзний документ, виданий відповідно до Правил, паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який відповідно до правил, записано дитину , яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків ( законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитини, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку у цій держави, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини і він відсутній у пункті пропуску; коли в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України, чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред»явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій; свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішенні суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України ( під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Враховуючи вищенаведене, та оскільки судом встановлено, що виїзд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон з метою оздоровлення та екскурсій разом з матір»ю, у зв»язку з малолітнім віком, відповідає інтересам дитини, сприятиме її фізичному, духовному та моральному розвитку. Отримати дозвіл на виїзд за межі України у позасудовому порядку у позивачки немає можливості, а з іншого боку не зачіпає інтереси відповідача як батька дитини щодо можливості спілкуватися та приймати участь у виховання дочки, якщо у нього виникне таке бажання у майбутньому, тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 3, 10 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст.7, 159 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", ст.ст.10,11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу другого з батьків, третя особа орган опіки та піклування Лисичанської міської ради задовольнити.

ОСОБА_11 дозвіл строком на три роки на тимчасові виїзди за кордон на оздоровлення , екскурсій та повернення до України малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, під зобовязання її зворотного повернення , у супроводі матері ОСОБА_2 без згоди батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на період літніх канікул на строк два тижня.

ОСОБА_11 ОСОБА_10 дозвіл на виготовлення документу для виїзду за кордон особі, що не досягла 16 річного віку та проживає з одним з батьків, її дочці - ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Б. Чернобривко