АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року Київська міська рада звернулась в суд з даним позовом.

Вимоги обґрунтовані тим, що Київська міська рада незаконно розпорядилась спірною земельною ділянкою, надавши її у приватну власність ОСОБА_2, який в подальшому відчужив її ОСОБА_1

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року названий позов задоволено.

Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради земельну ділянку площею 0,09 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1кадастровий номер НОМЕР_1.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представники Київської міської ради проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням скасовано рішення Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 632/2701, на підставі якого ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на спірну земельну ділянку. Крім того, судовим рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а тому земельна ділянка підлягає витребуванню у останнього.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що рішенням Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 632/2701 передано ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

31 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу даної земельної ділянки.

На підставі договору ОСОБА_1 видано держаний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2015 року державні акти, що посвідчували право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельну ділянку визнані недійсними. Даним судовим рішенням також визнано недійсним договір купівлі-продажу від 31 грудня 2009 року земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Обґрунтовуючи позов, Київська міська рада просила витребувати спірну земельну ділянку у відповідача на підставі ст. 388 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Виходячи із змісту зазначено статті, право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як вбачається з матеріалів справи Київська міська рада передала спірну земельну ділянку у власність, прийнявши відповідне рішення про це, яке в подальшому було скасовано.

Таким чином, наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду від 19 травня 2016 року постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук