АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/1215/16-ц 22-ц/774/1606/К/16
Справа № 193/1215/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1606/К/16 суддя Шумська О.В.
Категорія - 53 (IІІ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів Бондар Я.М., Михайлів Л.В.,

секретар Маслова К.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 45 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_5 виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 45 (далі ОСОБА_5 виправна колонія №45) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наказом від 14.05.2013 року №26 відповідач ОСОБА_3 була призначена на посаду завідувача аптеки провізора (фармацевта) міжобласної багатопрофільної лікарні при установі позивача. Між ОСОБА_3, як працівником, що займає посаду, повязану із збереженням матеріальних цінностей та ОСОБА_5 виправною колонією №45 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якого відповідач прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання ввірених їй цінностей.

Службовим розслідуванням за фактом порушення порядку надходження лікарських засобів із аптеки до МОБЛ при установі, що виразилося в невідповідності переліку медпрепаратів первинним документам про їх виписку, доведено наявність винних дій матеріально-відповідальної особи, а завідувач аптеки-провізор (фармацевт) ОСОБА_3 була притягнута до дисциплінарної відповідальності та їй оголошено догану наказом від 09.11.2015 №261.

Службовим розслідуванням за фактом порушення порядку проведення закупівлі медикаментів через електронний майданчик «Ргоzorro», що виразився в завищенні ціни при оформленні договірних документів, доведено наявність винних дій матеріально-відповідальної особи.

У зв'язку з наявністю недоліків в діяльності завідувача аптеки-провізора (фармацевта) установи позивача при документальному оформленні закупівель через систему «Ргоzorro», 06 травня 2016 року та 13 травня 2016 року співробітниками установи, які входили до складу комісії, затвердженої наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 05.01.2016 №7 «Про призначення складу комісії для проведення раптових перевірок», було проведено раптові перевірки зберігання та наявності медикаментів в аптеці установи. За результатами перевірки було виявлено недостачу матеріальних цінностей, що перебувають в підзвіті завідувача аптеки - провізора (фармацевта) ОСОБА_3

Перевіркою від 06.05.2016 року було виявлено відсутність медичних препаратів в кількості 7 упаковок на загальну суму 186,18 грн., а саме: лоратадин №21, упаковка на суму 4,40 грн.; реналган - таблетки №10, 4 упаковки на суму 46,78 грн.; антраль - таблетки №30, 2 упаковки на суму 135,00 грн. В ході перевірки 13.05.2016 року було виявлено відсутність медичних дезінфікаційних засобів: манорм, об'ємом 4 літри, на суму 446,68 грн. та хлор сан, вагою 4 кг, на суму 400,00 грн. Таким чином, за результатами перевірок, загальна сума виявленої недостачі склала - 1032,86 грн.

На поставлені питання щодо недостачі медичних препаратів, станом на 06.05.2016 року, завідувач аптеки - провізор (фармацевт) ОСОБА_3 зазначила, що причиною виявленого факту є особиста усна вказівка в.о. начальника МОБЛ при установі ОСОБА_6, видати вище перераховані препарати представникам управління під час комплексної перевірки, що не знайшло свого підтвердження, за результатами опитування та наданого пояснення в.о. начальника МОБЛ при установі. Щодо недостачі медичних препаратів, станом на 13.05.2016 року, відповідач ОСОБА_3 вказувала, що причиною виявленого факту є можливість доступу до складу, де зберігаються дезінфікаційні засоби сторонніх осіб.

Зважаючи на те, що причинами виявленої недостачі медичних засобів та медичних виробів є порушення відповідачем умов договору про матеріальну відповідальність, в частині зберігання матеріальних цінностей, ввірених під звіт, та невиконання вимог посадової інструкції завідувачем аптекою-провізором (фармацевтом) ОСОБА_3, ОСОБА_5 виправна колонія №45 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду, завдану неналежним виконанням трудових обовязків, у сумі 1032,86 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 виправної колонії №45 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 виправної колонії № 45 матеріальну шкоду в розмірі 1032,86 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_5 виправній колонії № 45 у задоволенні її позовних вимог.

Зокрема, на думку апелянта, посилання позивача на те, що відповідач порушувала порядок зберігання товарно-матеріальних цінностей та своїми діями сприяла спричиненню збитків установі є недоведеними, безпідставними та необґрунтованими.

Також відповідач зазначає, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності необхідно встановити: порушення робітником трудових обовязків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний звязок між порушенням та шкодою, а також вину працівника.

ОСОБА_3 вказує, що судом не взято до уваги, що до конкретної обстановки, за якої було завдано шкоди, відносяться обставини, які перешкоджали працівникові виконувати належним чином покладені на нього обовязки, зокрема відсутність нормальних умов зберігання матеріальних цінностей, неналежна організація праці. Відповідач посилається на те, що вона, як завідувач аптеки-провізор (фармацевт), неодноразово зверталась до позивача з проханням виділити спеціально обладнане приміщення для зберігання різних груп лікарських засобів.

Крім того, на думку апелянта, висновок суду про те, що ОСОБА_3 самостійно визначила місце для зберігання медичних препаратів у підвальному приміщенні, не відповідає дійсності, оскільки дане приміщення є власністю позивача та ключі від вказаного підвального приміщення відповідач отримала від керівництва ОСОБА_5 виправної колонії № 45.

Також відповідач посилається на те, що 13 травня 2016 року, після виявлення недостачі, вона звернулась до керівника позивача про ініціювання звернення до правоохоронних органів для проведення розслідування факту розкрадання товарно-матеріальних цінностей з підвального приміщення, яке знаходиться поза межами аптечного складу та не захищене від безперешкодного доступу до нього сторонніх осіб.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5 виправної колонії №45 зазначає, що рішення суду, на його думку, є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду зміні в частині правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 14.05.2013 року №26 о/с призначена на посаду завідувача аптеки - провізора (фармацевта) міжобласної багатопрофільної лікарні при установі відповідача. (а.с.10)

05 січня 2016 року між позивачем ОСОБА_5 виправною колонією №45 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого відповідач зобовязалась дбайливо ставитися до переданих їй для зберігання чи іншої мети матеріальних цінностей установи і вживати заходів для відвернення шкоди; своєчасно повідомляти установу про всі обставини, які загрожують забезпеченню зберігання довірених їй матеріальних цінностей; вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених ї й матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації довірених їй матеріальних цінностей. (а.с.13)

Відповідно до акту раптової перевірки від 06 травня 2016 року, складеного комісією у складі, затвердженої наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 05.01.2016 №7 «Про призначення складу комісії для проведення раптових перевірок», було виявлено відсутність медичних препаратів в кількості 7 упаковок на загальну суму 186,18 грн., а саме: лоратадин №21, упаковка на суму 4,40 грн.; реналган - таблетки №10, 4 упаковки на суму 46,78 грн.; антраль - таблетки №30, 2 упаковки на суму 135,00 грн. (а.с.14)

Згідно з акту раптової перевірки від 13 травня 2016 року, складеного комісією у складі, затвердженої наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 05.01.2016 №7 «Про призначення складу комісії для проведення раптових перевірок», було встановлено відсутність медичних дезінфікаційних засобів: манорм, об'ємом 4 літри, на суму 446,68 грн. та хлор сан, вагою 4 кг, на суму 400,00 грн. (а.с.15)

З довідки, складеної головним бухгалтером ОСОБА_5 виправної колонії №45 (а.с.16) вбачається, що в результаті вищевказаних перевірок, виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, ввірених під звіт завідувача аптеки (провізора-фармацевта) ОСОБА_3 на загальну суму 1032,86 грн.

Висновком службового розслідування, затвердженого начальником ОСОБА_5 виправної колонії №45 01 червня 2016 року, за фактом неналежного збереження цінностей, які знаходяться в підзвіті матеріально-відповідальної особи завідувача аптекою - провізором (фармацевтом) ОСОБА_3, встановлено наявність винних дій з її боку, внаслідок чого нанесено збитки установі позивача, в сумі 1032,86 грн. (а.с.19-20)

Наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 02 червня 2016 року №131 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неналежне ставлення до виконання трудових обовязків матеріально-відповідальної особи, в частині зберігання товарно-матеріальних цінностей ввірених їй під звіт, надано на розгляд профспілковому комітету трудового колективу подання про звільнення ОСОБА_3 з займаної посади за ч.2 ст.41 КЗпП України у звязку з наявністю винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу, та прийнято рішення про притягнення відповідача ОСОБА_3 до матеріальної відповідальності. (а.с.22-23)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 виправна колонія №45 посилалась на те, що причинами виявленої недостачі медичних засобів та медичних виробів є порушення відповідачем умов договору про матеріальну відповідальність, в частині зберігання матеріальних цінностей, ввірених під звіт, та невиконання вимог посадової інструкції завідувачем аптекою-провізором (фармацевтом) ОСОБА_3, у звязку з чим підприємству позивача завдано матеріальну шкоду, яку має компенсувати відповідач, як працівник, з вини якого була завдана вказана шкода.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 1166, 1172 ЦК України й виходив з обовязку відповідача відшкодувати на користь позивача спричинену матеріальну шкоду, оскільки вказана шкода була завдана внаслідок неналежного ставлення ОСОБА_3 до збереження товарно-матеріальних цінностей, які перебували у неї в підзвітності.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про задоволення позову. Однак, колегія суддів не може погодитись з правовими підставами для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Разом з тим, відшкодування матеріальної шкоди, що передбачені статтею 1166 ЦК України, застосовуються в разі наявності між сторонами спору в деліктних зобовязаннях. Підстави, умови, порядок, межі й розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації, встановлені Главою ІХ КЗпП.

Окрім того, предявлення вказаних позовів з посиланням на норми ЦК України ставить працівника в невигідне становище. Так, в трудовому праві діє презумпція відсутності вини працівника, а в цивільному праві передбачена презумпція вини заподіювача шкоди. До того ж норми ЦК України та норми КЗпП України регулюють різні правовідносини, у тому числі, щодо строку звернення до суду, підстав та розміру відповідальності.

Однак, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 214, 215 ЦПК на зазначене уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин і правовою нормою, що підлягає застосуванню, та безпідставно застосовував до трудових правовідносин положення ст. 1166, 1172 ЦК України.

Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно з частиною другою статті 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошові виплати.

Положеннями ч.2 ст.131 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Пунктом 1 частини 1 ст.134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціями їх працівниками» роз'яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Відповідно до ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24, посада відповідача ОСОБА_3 завідувач аптеки, входить до кола посад, з якими можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідність.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2016 року між позивачем ОСОБА_5 виправною колонією №45 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про повну матеріальну індивідуальну відповідальність, відповідно до умов якого відповідач зобовязалась дбайливо ставитися до переданих їй для зберігання чи іншої мети матеріальних цінностей установи і вживати заходів для відвернення шкоди; своєчасно повідомляти установу про всі обставини, які загрожують забезпеченню зберігання довірених їй матеріальних цінностей; вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених ї й матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації довірених їй матеріальних цінностей. (а.с.13)

Згідно п.2.6 Посадової інструкції завідувача аптекою-провізора (фармацевта), затвердженою начальником ОСОБА_5 виправної колонії №45 23 січня 2015 року (а.с.12), провізор-фармацевт у відповідності з наказом МОЗ організовує належне зберігання товару в аптеці.

Крім того, провізор-фармацевт забезпечує правильне та своєчасне ведення обліку, звітності аптеки. (п.2.11 Посадової інструкції завідувача аптекою-провізора (фармацевта)

Відповідно до актів раптових перевірок від 06 травня 2016 року та від 13 травня 2016 року, складених комісією у складі, затвердженої наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 05.01.2016 №7 «Про призначення складу комісії для проведення раптових перевірок», було виявлено недостачу матеріальних цінностей, що перебували в підзвіті завідувача аптеки - провізора (фармацевта) ОСОБА_3 на загальну суму 1032,86 грн. (а.с.14,15,16)

Висновком службового розслідування, затвердженого начальником ОСОБА_5 виправної колонії №45 01 червня 2016 року, за фактом неналежного збереження цінностей, які знаходяться в підзвіті матеріально-відповідальної особи завідувача аптекою - провізором (фармацевтом) ОСОБА_3, встановлено наявність винних дій з боку позивача, які полягали порушенні умов договору про матеріальну відповідальність в частині зберігання матеріальних цінностей ввірених під звіт завідувача аптеки-провізора (фармацевта) та недобросовісному ставленні до виконання функціональних обовязків, внаслідок чого нанесено збитки установі позивача, в сумі 1032,86 грн. (а.с.19-20)

Наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 02 червня 2016 року №131 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неналежне ставлення до виконання трудових обовязків матеріально-відповідальної особи, в частині зберігання товарно-матеріальних цінностей ввірених їй під звіт, надано на розгляд профспілковому комітету трудового колективу подання про звільнення ОСОБА_3 з займаної посади за ч.2 ст.41 КЗпП України у звязку з наявністю винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу, та прийнято рішення про притягнення відповідача ОСОБА_3 до матеріальної відповідальності. (а.с.22-23)

Враховуючи, що внаслідок неналежного виконання завідувачем аптекою - провізором (фармацевтом) ОСОБА_3 своїх посадових обовязків щодо збереження товарно-матеріальних цінностей (п.2.6, 2.11 Посадової інструкції завідувача аптекою-провізора (фармацевта)) та порушення умов договору про матеріальну відповідальність в частині зберігання матеріальних цінностей ввірених під звіт, у звязку з чим ОСОБА_5 виправній колонії №45 була завдано прямої дійсної шкоди у розмірі 1032,86 грн., та зважаючи на те, що вина відповідача та причинний звязок дій відповідача із спричиненою позивачу шкодою, встановлена висновком службового розслідування від 01 червня 2016 року та наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 02 червня 2016 року №131 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», які ОСОБА_3 не оспорювались та є дійсними, та беручи до уваги той факт, що з ОСОБА_3 було укладено письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.13), колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених ст.ст.130, п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України для покладення на ОСОБА_3 повної матеріальної відповідальності та стягнення з відповідача на корить позивача матеріальної шкоди, завдано неналежним виконанням трудових обовязків щодо збереження товарно-матеріальних цінностей у розмірі 1032,86 грн.

За таких обставин, колегія суддів не може взяти до уваги, посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності необхідно встановити: порушення робітником трудових обовязків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний звязок між порушенням та шкодою, а також вину працівника, оскільки дані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного остаточного висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 виправної колонії №45, однак помилявся щодо правових підстав для задоволення позову, помилково застосувавши до трудових правовідносин, які склались між сторонами положення ст.1166, 1172 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про те, що посилання позивача на те, що відповідач порушувала порядок зберігання товарно-матеріальних цінностей та своїми діями сприяла спричиненню збитків установі є недоведеними, безпідставними та необґрунтованими, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки факт неналежного виконання відповідачем своїх посадових обовязків та порушення умов договору про матеріальну відповідальність в частині зберігання матеріальних цінностей ввірених під звіт встановлені матеріалами справи, зокрема висновком службового розслідування від 01 червня 2016 року та наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 02 червня 2016 року №131 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», які відповідачем не оспорюється та є дійсними. (а.с.19-20, 22-23)

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що вона, як завідувач аптеки-провізор (фармацевт), неодноразово зверталась до позивача з проханням виділити спеціально обладнане приміщення для зберігання різних груп лікарських засобів, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту звернення до ОСОБА_5 виправної колонії №45 із письмовими заявами з вимогами про виділення їй приміщення для збереження лікарських засобів.

Спростовуються й доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що вона самостійно не могла визначити підвальне приміщення для зберігання медичних препаратів, оскільки зазначене приміщення є власністю позивача та ключі від вказаного підвального приміщення відповідач отримала від керівництва ОСОБА_5 виправної колонії № 45, так як дані факти не звільняють відповідача від обовязків зі збереження ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, та не звільняють від відповідальності за неналежне виконання вказаних обовязків.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що 13 травня 2016 року, після виявлення недостачі, вона звернулась до керівника позивача про ініціювання звернення до правоохоронних органів для проведення розслідування факту розкрадання товарно-матеріальних цінностей з підвального приміщення, яке знаходиться поза межами аптечного складу та не захищене від безперешкодного доступу до нього сторонніх осіб, оскільки факт звернення до роботодавця з метою проведення розслідування зникнення матеріальних цінностей не спростовує наявність винних дій ОСОБА_3 щодо неналежного виконання посадових обовязків зі збереження товарно-матеріальних цінностей, які встановлені висновком службового розслідування від 01 червня 2016 року та наказом ОСОБА_5 виправної колонії №45 від 02 червня 2016 року №131 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України необхідно змінити в частині правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 виправна колонія №45 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року змінити в частині правових підстав для задоволення позову.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

ОСОБА_7