Ухвала

іменем україни

26 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Рівне», третя особа - Рівненська обласна рада, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне», на обґрунтування якого вказував, що згідно з контрактом від 16 вересня 2013 року № 240/26-2013 його було призначено на посаду директора ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне» терміном з 16 вересня 2013 року до 15 вересня 2016 року. Розпорядженням голови обласної ради від 22 січня 2015 року № 10 з ним достроково припинено контракт з 23 січня 2015 року та звільнено з посади директора згідно з наказом від 26 січня 2015 року № 3.

На порушення ст. 116 КЗпП України остаточний розрахунок з ним був проведений 17 квітня 2015 року, тому відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку до дня фактичного розрахунку згідно зі ст. 117 КЗпП України в розмірі 46 886 грн 39 коп.

Із цих підстав ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку до дня фактичного розрахунку в сумі 46 886 грн 39 коп. та 2 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Установлено і це підтвердив позивач в процесі апеляційного розгляду справи, що у зв'язку із накладенням органами Державної виконавчої служби арешту на рахунки ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне» всі виплати із заробітної плати на вказаному підприємстві здійснювались у спеціальному порядку, який полягав у тому, що спочатку комісія по трудовим спорам вказаного підприємства, за зверненням працівника або адміністрації цього підприємства, видавала посвідчення про виплату тому чи іншому працівнику заробітної плати, яке мало статус виконавчого документа, а потім із цим посвідченням працівник мав звернутись до державної виконавчої служби із відповідною заявою про здійснення перерахунку належних йому грошових коштів на його картковий рахунок.

Із матеріалів справи вбачається, що в день звільнення з роботи позивач перебував на лікарняному, а із заявою про виплату розрахункових коштів у передбаченому вище порядку звернувся лише 09 квітня 2015 року. Доказів, які б свідчили про те, що позивач після звільнення з роботи раніше також звертався до комісії по трудовим спорам ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне» із відповідною заявою про виплату йому належних сум у зв'язку із звільненням з роботи і йому в цьому було відмовлено, матеріали справи не містять.

Суд не встановив вини підприємства у невиплаті звільненому працівникові ОСОБА_5 розрахункових сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, у зв'язку з чим відмовив у позові. Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції та залишив його без змін.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова