Справа № 755/4089/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Швидкій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, визнання полісу недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить визнати Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5646890 від 05.07.2015 року укладений між ПрАТ СК «України» та гр. ОСОБА_3 - недійсним. Стягнути з ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України на його користь матеріальну шкоду в сумі 16352,31 грн., з яких сума матеріального збитку - 15902,31 грн., та 450,00 грн. витрати на проведення дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку. Крім того, позивач просить стягнути на його користь понесені витрати по оплаті судового збору.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.07.2015 року о 12 год. 50 хв. на вул. Гетьмана, 6 в м. Києві сталася ДТП, за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Fiat Regata д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3.

Винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача - ОСОБА_3

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль НОМЕР_1, який був під керуванням ОСОБА_4, було пошкоджено, чим позивачу, як власнику транспортного засобу завдано матеріальний збиток, вартість якого підтверджується Звітом про визначення вартості матеріального збитку від 19.08.2015р.№С 15-349 та складає 15902,31 грн. Витрати на проведення дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку становлять 450,00 грн.

В результаті ДТП в автомобіля Volkswagen Passat було пошкоджено задні праві двері та заднє крило, що підтверджується Довідкою про пошкодження транспортного засобу виданою 06.07.2015 р. патрульною службою МВС України в м. Києві.

Після того, як трапилося ДТП, ОСОБА_4 звернувся до гр. ОСОБА_3 щоб той повідомив в якій страховій компанії застрахована його цивільно-правова відповідальність, проте останній відмовив позивачу у наданні такої інформації.

Згодом, позивач зайшов на веб-сайт МТСБУ і через Централізовану базу даних МТСБУ перевірив чи застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Fiat Regata, д.н. НОМЕР_3 та дізнався, що під державним номером НОМЕР_3 значиться автомобіль Skoda Forman, з полісом в ПАТ СК «НОВА». Тобто, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Fiat Regata, д.н. НОМЕР_3, ОСОБА_3 не була застрахована.

У зв»язку із чим 24.07.2015 р. ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди, на підставі якої заведено справу №27503. Після чого, в МТСБУ повідомили, про необхідність пред'явлення пошкодженого автомобіля експерту МТСБУ для визначення вартості матеріального збитку, а тому 18.08.2015 р. автомобіль був наданий для огляду ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт».

За результати огляду автомобіля складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19.08.2015 р. У зв'язку з тим, що МТСБУ не повідомляло позивача який розмір матеріального збитку визначено експертом, ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт» із заявою щодо проведення дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, на основі раніше проведеного огляду. В результаті чого було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку №С 15-349 від 19.08.2015 р., за яким загальний розмір завданого збитку становить 15 902,31 грн.

15.09.2015 року із письмового повідомлення МТСБУ, позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 надав до МТСБУ копію полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності №АІ/5646890 виданого ПрАТ СК «Україна». Через те, що ПрАТ СК «Україна» виключено з членства МТСБУ, останнє не зобов'язане виконувати зобов'язання за даного страховика.

Проте із означеним рішенням позивач не погоджується, оскільки Поліс який наданий ОСОБА_3 виданий 05.07.2015 р., після того, як Розпорядженням Нацкомфінпослуг №905 від 30.04.2015 р. з 08.05.2015 р. анульовано ліцензію ПрАТ СК «Україна». Також, з 01 липня 2015 року ПрАТ СК «Україна» втратило статус асоційованого члена МТСБУ.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.

У разі припинення страховиком членства в МТСБУ Уповноважений орган зобов'язаний зупинити дію ліцензії.

Згідно із п. 52.4 ст. 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування.

Таким чином, ПрАТ СК «Україна» не має права на провадження ОСЦПВВНТЗ, що визнається МТСБУ. При цьому страховик не звільняється від виконання своїх зобов'язань за раніше укладеними договорами автострахування, тобто зобов'язання які виникли до 01.07.2015 р. мають виконуватись ПрАТ СК «Україна», всі договори які укладені з 02.07.2015 р. ним не можуть виконуватись.

А відтак, з 02.07.2015 р. ПрАТ СК «Україна», не мало право укладати договори страхування, а укладені після цього договори є недійсними відповідно до ст.ст. 203,215, 216 ЦК України, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду.

Під час судового розгляду позивач та його представник ОСОБА_4, підтримали заявлені позовні вимоги, та виходячи із доводів, якими обґрунтовується позовна заява просили суд позов задовольнити. Додатково зазначили, що відповідачем ОСОБА_3 не здійснено оплати страхового платежу, оскільки оспорюваний поліс страхування придбаний ним не у офіційного продавця страховика. Також повідомили, що автомобіль НОМЕР_1, що був пошкоджений в результаті ДТП 06.07.2015 року, станом на день розгляду даної справи відремонтовано. Вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу ні позивач, ні його представник вказати не можуть, доказів на підтвердження дійсної вартості відновлювального ремонту надати також не представляється можливим, оскільки, як пояснив представник позивача, його ремонт здійснювався організацією в обмін на надані позивачем послуги, в рахунок оплати за проведення ремонту. Крім того, станом на день розгляду даної справи автомобіль НОМЕР_1 повторно пошкоджений при іншій ДТП.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, вважав, що поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дійсним, таким, що відповідає вимогам закону, виготовлений на бланку встановленого законом зразка, його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А відтак, вважає, що підстав для визнання його недійсним - не має. Крім того, сума матеріального збитку зазначена позивачем в результаті пошкодження автомобіля НОМЕР_1 при ДТП, що мала місце 06.07.2015 року є завищеною, такою, що не відповідає дійсній вартості, оскільки пошкодження були незначними.

З огляду на означене у задоволенні позову просив відмовити.

Представники відповідачів ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» у судове засідання не з'явились, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористались. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5»янського районного суду м. Києва від 04.11.2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, до адміністративної відповідальності не притягнуто на підставі ст. 38 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що ОСОБА_3 06.07.2015 року о 14 годині керуючи автомобілем Fiat Regata, д.н. НОМЕР_3 в м. Києві по вул. Гетьмана,6, під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не надав дороги автомобілю НОМЕР_1, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.(а.с.7, 8).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5646890 від 05.07.2015 року, цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова Компанія «Україна», термін дії з 06.07.2015 року по 05.07.2016 року.(а.с. 13).

Позивач просить суд визнати недійсним договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АІ/5646890 посилаючись на те, що за даними, які містяться на офіційному сайті МТСБУ ПрАТ «Страхова Компанія Україна» позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 02.07.2015 року. Проте поліс було видано ОСОБА_3 05.07.2016 року. Крім того, за пошуковою системою за номером автомобіля Fiat Regata, д.н. НОМЕР_3 зареєстровано автомобіль «Шкода Форман», а не Fiat Regata.

Пунктом 8 Простанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30.04.2015 № 905 «Про анулювання ліцензії на провадження страхової діяльності Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (код за ; місцезнаходження: вул. Ревуцького, буд. 42-Г, м. Київ, 02140) постановлено анулювати ліцензію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Означене розпорядження набуло чинності 08.05.2016 року.

Таким чином, на момент укладання договору страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АІ/5646890 від 05.07.2015 року, було анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності ПАТ «Страхова компанія «Україна».

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За змістом ч. 1 ст. 984 ЦК України, страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності, що кореспондується із ст. 49 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за нормою якої, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про страхування, договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Договір страхування визнається недійсним у судовому порядку.

За ч. 1 ст. 998 ЦК України , договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на означене, суд приходить до висновку, що на момент укладання договору страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АІ/5646890 від 05.07.2015 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» не мало необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки було позбавлено ліцензії на провадження страхової діяльності.

А відтак, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору страхування підлягають задоволенню і поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АІ/5646890 від 05.07.2015 року укладений між ПАТ «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_3 має бути визнано недійсним з моменту його укладання тобто з 05.07.2015 року.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача, на те, що за вказаним страховим полісом не було проведено оплату, як на обставину визнання його недійсним, оскільки оплата або її відсутність впливають на момент набрання чинності полісу № АІ/5646890 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не має значення для правильного вирішення заявлених вимог. Дана обставина має значення лише щодо наявності обов'язку страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 16352,31 грн., з яких сума матеріального збитку - 15902,31 грн., та 450,00 грн. витрати на проведення дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

За положеннями ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позовні вимоги щодо вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, при його ДТП 06.07.2015 року не підтверджені належними і допустимими доказами. Звіт складений ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт» від 19.08.2015 року, за яким вартість матеріального збитку заподіяного власнику Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_2 у розмірі 15 902,31 грн. суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Як було встановлено у судовому засіданні автомобіль НОМЕР_1 станом на день розгляду справи в суді - відремонтовано. Проте, позивачем та його представником не надано доказів дійсної вартості матеріального збитку автомобіля, тобто фактичних витрат пов»язаних з його ремонтом (чеки, видаткові накладні, квитанції, платіжні доручення, тощо). Спеціаліст, який складав даний звіт не був залучений до участі у цивільному процесі, оскільки клопотань про його виклик до суду не надходило, також не заявлялось сторонами і клопотання про призначення судової автотоварознвчої експертизи.

Доказів на підтвердження обставин того, що автомобіль після ДТП 06.07.2015 року повторно був пошкоджений при ДТП, - суду не надано.

Згідно пункту 14 ОСОБА_5 Пленуму Верховного суду України № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підставі ст. 4 ч. 4 ст. 10 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При зверненні з даним позовом до суду, а також під час судового розгляду позивач на власний розсуд розпорядився наданими йому правами щодо підстав та предмета позову і обов»язками по доведенню обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог, при цьому суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

З огляду на те, що позивачем не доведено реальної вартості збитків при ДТП, що мала місце 06.07.2015 року, тобто вартості проведеного ремонту автомобіля НОМЕР_1 при його ДТП 06.07.2015 року, крім того, як пояснив представник позивача, такий ремонт було здійснено в рахунок проведених із організацією, яка здійснювала ремонт автомобіля Volkswagen Passat взаєморозрахунків, суд не вбачає підстав для стягнення матеріального збитку у розмірі 15 902,31 грн. на підставі наданого позивачем звіту спеціаліста, та відповідно вартості за складання цього звіту у розмірі 450,00 грн. Інших доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля суду не надано.

Розглядаючи заяву в межах заявлених позивачем вимог, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безсторонньому їх дослідженні. Приймаючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Повно і всебічно з»ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України, та вважає, що з відповідачів ПАТ СК «Україна» та ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог і складають 275,60 грн. з кожного. (551,20 грн. за вимогою немайнового характеру).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 208, 209, 212-216, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 983, 984, 998, 1192 ЦК України, ст.ст. 16,18, 29 Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, визнання полісу недійсним -задовільнити частково.

Визнати недійсним договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АІ/5646890 від 05.07.2015 року укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_3 з моменту його укладання, тобто з 05.07.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 грн.

В іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя