Справа № 520/7086/16-ц
Провадження № 2/520/3695/16
27.09.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Васильків О.В.
при секретарі Дідур Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", про стягнення страхового відшкодування, суд,-
15.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 «СК «Україна» завдану шкоду у розмірі 24 517,65 грн., витрати по сплаті проведення експертизи та судового збору; компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. При цьому позивач посилається на те, що 23.07.2015 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Форд Фієста», д/н НОМЕР_2. Так як, автомобіль ОСОБА_3 був застрахований у ОСОБА_2 «СК «Україна», позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, проте ані письмові відповіді на свою заяві, ані грошових коштів позивач не отримав. У зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву представника позивача ОСОБА_4 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача ОСОБА_2 «СК «Україна» до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 23.07.2015 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вул. Дачна вул. Львівська у м. Одесі, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Форд Фієста», д/н НОМЕР_2, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. 11.02.2016 року постановою апеляційного суду м. Києва залишено без змін постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2015 року /а.с. 31-33/.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до висновку про незалежну оцінку з визначення вартості матеріальної шкоди, завданого власнику автомобіля марки «Форд Фієста», д/н НОМЕР_2, вартість матеріальної шкоди становить 24 517,65 грн. /а.с. 7-26/.
Положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду"№ 5 від 12.06.2009 року розяснено, що у разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.
Згідно квитанції № 6 від 04.09.2015 року вартість проведення оцінки з визначення вартості матеріальної шкоди становить 710,00 грн. /а.с. 28/.
Судом встановлено, що автомобіль ОСОБА_3 марки «Чері Кімо», д/н НОМЕР_3, згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5609543 застраховано у ОСОБА_2 «СК «Україна».
Відповідно до ст. 9 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно до положень п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.
При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.
Судом встановлено, що 23.07.2015 року позивач ОСОБА_1 надав до ОСОБА_2 «СК «Україна» повідомлення про ДТП з необхідними документами /а.с. 29/. Проте завдана матеріальна шкода позивачу на теперішній час не відшкодована. У зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 24 517,65 грн. підлягають задоволенню, як і вимоги про відшкодування витрат, повязаних із оплатою вартості проведення оцінки завданої шкоди у розмірі 710 грн.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Крім того, відповідно до абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіяні особі моральної шкоди, обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Суд погоджується з доводами позивача про заподіяну йому моральну шкоду душевними стражданнями внаслідок ушкодження транспортного засобу, у зв'язку із чим, вимоги позивача і у цій частині підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166-1167, 1187 ЦК України, Законом України Про страхування, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 24 517,65 грн. /двадцять чотири тисячі пятсот сімнадцять гривень 65 копійок/.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь ОСОБА_1 витрати, повязані із оплатою проведення визначення вартості матеріальної шкоди у розмірі 710,00 грн. /сімсот десять гривень 00 копійок/.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. /пять тисяч гривень/.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1740,20 грн. /одна тисяча сімсот сорок гривень 20 копійок/.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.