У Х В А Л А

Іменем України

29 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Кеміня М.П., Куштана Б.П.

при секретарі - Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась в суд з вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що з 2007 року позивачка перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, у якому в них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. В останні два роки між позивачкою та відповідачем постійно виникали сварки, у зв'язку з цим починаючи з червня 2014 року вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, син залишився проживати разом з матір'ю. Відповідач починаючи з червня 2014 року проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у виховані сина. З квітня 2015 року, позивачка у зв'язку з військовими діями на сході країни, змушена була переїхати в м. Ужгород, в якому проживає і по нині. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Додатково ОСОБА_5 займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, дошкільних навчальних закладах. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не сплачує, стягнень по виконавчих документам не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає. Відповідач працює та отримує заробітну плату. Тому просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття.

Рішенням суду позов задоволений частково: стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2015 року і до його повноліття, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням не погодилась позивачка, порушила питання про його зміну в частині призначення розміру аліментів та вирішити стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновкам суду обставинам справи.

В судовому засіданні апелянт та її представник скаргу з наведених підстав підтримав.

Відповідач в судове засідання не явився. Надіслав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності та просив залишити оскаржуване рішення без змін. Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги: судом неналежно взято до уваги доводи позивача щодо потреб дитини на лікування, а також безпідставно взято до уваги наявність у відповідача матері - пенсіонерки.

Зазначені доводи є безпідставними.

Так, оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить висновку щодо врахування при визначенні розміру аліментів такої обставини як наявність у відповідача матері-пенсіонерки.

В матеріалах справи є медична виписка № 2523 без дати, згідно якої дитина хворіла з діагнозом гіпертонічний синдром, лімфаденопатія, невропатія потиличного нерва і дитини була виписана 31.07.2015 р. Також на а.с.84 знаходиться копія незрозумілого документа з незрозумілим діагнозом дитини, датований 10.15 р. Ці документи свідчать про хворобливість дитини, яка була протягом одного року. Відомостей про те, що зазначені хвороби є хронічними та потребують постійного лікування, що може впливати на визначення розміру аліментів, не надано. Інших доказів зазначеної обставинами позивачкою не надано і тому суд констатує, що твердження підвищених потреб дитини на лікування в розумінні ст.182 СК України є недоведеним.

Інших доводів, які стосуються суті спору, апеляційна скарга не містить.

А тому, керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якої представляв ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :