Справа № 191/2475/16-ц
Провадження № 2/191/801/16
У Х В А Л А

"30" вересня 2016 р. Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.03.2006 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті призначила позивача спадкоємцем на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,150 га і 5,230 га, які належать їй на підставі державних актів серія ЯА №175704 від 14.03.2006 року та серія ЯА № 175711 від 24.02.2006 року, виданих на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 19.01.2006 року, що підтверджується заповітом від 25.03.2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 260 і посвідченим приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу ОСОБА_4

14 вересня 2015 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті позивач звернувся до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки, але державним нотаріусом ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтв у звязку з тим, що після померлої 14.09.2015 року ОСОБА_3 є інший спадкоємець за заповітом.

Як стало відомо позивачеві, 14 березня 2012 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала усе своє майно ОСОБА_2 (заповіт від 14.03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 і зареєстрований в реєстрі за № 206).

Вважає заповіт від 14.03.2012 року недійсним, оскільки в останні роки, а саме з 2010 року, ОСОБА_3 стала тяжко хворіти і знаходилася на обліку у лікарів з діагнозом: ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклеротичний 2 ступеню, цукровий діабет. На ґрунті цих захворювань у неї появилися ознаки психічного розладу та стали проявлятися випадки не сприйняття дійсних подій.

У звязку з цим позивач звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним.

До початку судового засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить призначити по справі судово-психіатричної експертизи для вирішення питання про можливість усвідомлювати ОСОБА_3 значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту від 14.03.2012 року.

Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти призначення судово-психіатричної експертизи не заперечує.

Відповідно до ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним клопотання позивача задовольнити та призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану ОСОБА_3 на момент складання заповіту від 14.03.2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.145 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача задовольнити.

Призначити по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним посмерту судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- чи хворіла ОСОБА_3 на психічне захворювання та з якого часу?

- чи розуміла ОСОБА_3 на час складання заповіту (14.03.2012 року) в силу свого психічного стану значення своїх дій та чи могла керувати ними?

Виконання експертизи доручити експертам КЗ „Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня.

Експертів попередити про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

В розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи №191/2475/16-ц.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Копію ухвали направити для виконання Комунальному закладу „Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня.

Ухвала може бути оскаржена в частині зупинення провадження у встановлений законом строк і порядок, в іншій її частині ухвала оскарженню не підлягає.

:Суддя ОСОБА_7