Справа № 640/1099/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачкою 19.10.1974 року, зареєстрований у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 977 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1. Від шлюбу подружжя моє двох дорослих синів, які живуть від них окремо. В обгрунтування позову останній зазначив, що протягом двох останніх років сімейне життя з відповідачкою не склалось, виявилось різне сприйняття сімейного життя, несумісність характеру. Постійно виникали сварки, відповідачка постійно пред'являла до позивача різного роду претензії, ображала його, а тому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та вказав, що спільне господарство та спільне життя між ним та відповідачкою не ведеться, шлюб існує формально з 2014 року.

В судове засідання відповідачка не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву, в якій проти задоволення позову заперечила посилаючись на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23.12.2015 року. Справу просила розглядати за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_2, 19.10.1974 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

10.06.2015 року ОСОБА_1 вже звертався у суд із аналогічним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2015 року позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

На зазначене рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області вирішено прийняти відмову від позову ОСОБА_1, рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - закрити.

У судовому засіданні встановлено, що у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 відмовився від позову у зв'язку із тим, що відповідачка просила його вирішити питання про розірвання шлюбу не у судовому порядку, а розірвати шлюб безпосередньо у органах РАГСУ, підтвердженням чого є заява про розірвання шлюбу, укладена сторонами та посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П. Оскільки відповідачка згодом відмовилася з'являтися до органів РАГСУ, тим самим порушила домовленість сторін про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 був вимушений знову звернути у суд із позовом,

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм СК, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право" та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Віповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Суд бере до уваги той факт, що позивач ОСОБА_1 раніше відмовився від позову, внаслідок чого повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається відповідно до положень ч.и 3 ст. 206 ЦПК України, однак відмова у задоволенні позову є прямим примушуваннмя до збереження шлюбних відносин, що є порушенням права чоловіка на свободу та особисту недоторканість і згідно ч. 4 ст. 56 СК України може мати наслідки, встановлені законом.

Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, неповнолітніх дітей на утриманні не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачкою не бажає, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. на користь позивача, який поніс витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 88, 174, 213, 214, 218 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 19.10.1974 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 977.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -