Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 05 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 8 190,78 доларів США та 48,44 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 05 січня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 відмовлено з підстав, визначених ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що недоліки, вказані в ухвалі від 14 грудня 2015 року, зокрема, докази на підтвердження отримання заявником рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2015 заявником не усунуто, інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не вказано.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 подала клопотання про поновлення строку, вказавши поважні підстави для поновлення такого строку, зокрема те, що копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції отримала лише 26 листопада 2015 року.

Як вбачається з журналу судового засідання від 29 жовтня 2015 року ОСОБА_3 не була присутня в судовому засіданні під час проголошення рішення місцевого суду (а. с. 112).

05 грудня 2015 року ОСОБА_3 направила до суду апеляційну скаргу, яка була отримана судом 08 грудня 2015 року (а.с. 120).

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ЦПК України особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Із відповідною заявою про ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_3 звернулася 12 листопада 2015 року та була ознайомлена з ними, в тому числі і з судовим рішенням, 10 грудня 2015 року (а.с. 119). Тобто вже після направлення нею 05 грудня 2015 року апеляційної скарги до суду, яка була отримана судом 08 грудня 2015 року (а.с. 120).

Разом з тим, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, що місцевим судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено і, відповідно, ОСОБА_3 отримано рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2015 року.

Таким чином, судом не було встановлено дати надсилання копії повного судового рішення відповідачу ОСОБА_3, яка не була присутня в судовому засіданні, тому висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_3 пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є передчасним.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Положенням ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Враховуючи зазначене, ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права і в силу п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК Українипідлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження і забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, яке передбачено ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 05 січня 2016 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про поновлення строку апеляційного оскарження та відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук

І.М. Фаловська