22.09.2016 Єдиний унікальний № 371/763/16-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2 /371/ 405 /16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Харченко І.С.,

за участі

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень на кожну дитину щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що з 24 вересня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у їх вихованні.

В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дітей в розмірі 35 відсотків усіх видів доходів (заробітку) ОСОБА_3 щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З'ясувавши позиції сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без з'ясування обставин справи.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3, виданим 30 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 89.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: НОМЕР_4 виданим 11 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1984, НОМЕР_5, виданим 25 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 11.

Статтею 5 Сімейного кодексу України визначено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї.

Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Цей обов'язок закріплений у ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України.

На підставі положень статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду.

До розгляду справи судом, згоди щодо утримання дітей сторонами не досягнуто. В даний час їхні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27.02.1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Сімейний кодекс України містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька.

Оскільки обов'язки по утриманню дітей батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому приймається судом.

Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 30 червня 2016 року.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, ст. ст. 180 - 183, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 - 60, 64, 88, 174, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого адміністратором у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 35 відсотків усіх видів доходів (заробітку) ОСОБА_3 щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи із 30 червня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

3.Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави Україна судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

4.Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

5.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення.

6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук