Справа № 642/3055/16-ц
26 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Проценко Л.Г.
при секретарі Канаєвої К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа АТ «Харківська товарна біржа «Слобода» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
Позивач звернувся до суду із позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 03.06.1995 року №Н11-2268, а саме ? ідеальної частини домоволодіння з надвірними будівлями на земельній ділянці площею 897 кв.м в м.Харкові по пров. Желябова, буд. 28/28-а зареєстрованого в АТ «Харківська товарна біржа «Слобода» та в КП «ХМБТІ» за реєстром №2253 від 14.06.1995 року. При цьому посилався на те, що вказаний договір не був посвідчений нотаріально, а відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення і це перешкоджає його праву володіння, користування та розпорядження своїм майном, набутому на підставі вказаного правочину.
У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив визнати дійсним договір купівлі-продажу частини будинку. Пояснив, що в 1995р. купив ? частину будинку по пров. Желябова, буд. 28/28-а на біржі, однак цей договір не посвідчений нотаріально і він не може розпорядитися своїм майном.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в т.ч. через засоби массової інформації, причини неявки суду не повідомив. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник 3-ї особи АТ «Харківська товарна біржа «Слобода» в судове засідання не зявився був повідомлений належним чином про дату та час слухання справи.
Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ч.2,3 ст. 10, ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 57, ч.3, 4 ст. 60, ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.
Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно дост. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно достатті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.41, ч.1ст.42,47,ч.1 ст.227 ЦК УРСР (в редакції1963р.) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
За ч.1 ст.11, ч.3 ст.19 Закону України «Про власність» передбачено, що суб'єктами права приватної власності в Україні є громадяни України, громадяни інших радянських республік, іноземні громадяни та особи без громадянства. Громадяни мають право відчужувати належне їм майно. Умови і порядок відчуження національних, культурних та історичних цінностей встановлюються спеціальним законодавством України.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що набув чинності з 01.01.2004р., положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав та обовязків, що виникли після набрання ним чинності.
Правовідносини щодо визнання дійсним договору купівлі продажу виникли 03.06.1995р., тобто до набуття чинності ЦК прийнятого 16.01.2003р. Ці правовідносини не мають продовжуваного характеру, тому суд при розгляді цієї справи повинен керуватись положеннями ЦК 1963р. та діючого на той час законодавства.
Отже на підставі наведеного можна прийти висновку, що при вирішенні справи про визнання дійсним договору купівлі - продажу для суду має першочергове значення зясування питання чи була наявна між сторонами домовленість щодо всіх істотних умов договору, у т.ч. щодо ціни майна, чи така домовленість підтверджується письмовими доказами, чи відбулося повне або часткове виконання договору, та чи одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.
У справі встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м.Харкова Харківської області від 03.06.1997р. №160/17 дозволено оформити раніше побудовані сараї літ. «М», роміром 3,9х3,15, гараж літ. «К», роміром 12,15х3,15, а також раніше побудовану кухню 2-7, площею 15,4 кв.м. у домоволодінні №28/28 «а» по пров. Желябова, у м.Харкові на імя ОСОБА_1. (а.с.32)
Відповідно до технічного паспорта складеного ХМБТІ 04.03.1997р. ? частина домоволодіння №28/28 «а» по пров.Желябова, у м.Харкові належить ОСОБА_1.(а.с.37-40)
Як вбачається з договору купівлі-продажу №Н11-2268 від 03.06.1995р. посвідченого Харківською товарною біржею «Слобода» ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив ? частину ідеальної частини домоволодіння №28/28 «а» по пров.Желябова у м.Харкові за 500 000 000 крб. При цьому сплачено 500 000 крб. державного мита. Відповідно до п.7 договору, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Зазначена ? частина домоволодіння зареєстрована за ОСОБА_1 в ХМБТІ 14.06.1995р. в р.№2253. (а.с.5)
У відповідності зі статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" 10.12.1991 № 1956-XII (з відповідними змінами та доповненнями та який діяв на час укладання договору), - угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Таким чином на підставі письмових доказів, які суд вважає належними, допустимими та достовірно встановлено,що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору, а відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення.
На підставі викладеного суд вважає, що позивачем доведені обставини на які він посилається в своєму позові, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215, 218, 224-226, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 11,15,19 Закону України "Про товарну біржу", ст.41,42.47,227 ЦК УРСР, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа АТ «Харківська товарна біржа «Слобода» про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу №Н11-2268 від 03 червня 1995р. ? ідеальної частини домоволодіння з надвірними будівлями в м. Харкові по пров. Желябова, буд. 28/28-а, (на земельній ділянці площею 897 кв.м.; житловий будинок з прибудовою літ. «А-1» деревяний, обкладений цеглою, житловою площею 60,7 кв.м.; 2 сараї деревяних літ. «Б» та «Д»; два погріба цегляних літ. «Е» та «Ж»; дві вбиральні деревяні літ. «З» та «И», №1-4,7 огорожа; №5,6 двірний водопровід; І замощення), укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений АТ «Харківська товарна біржа «Слобода» та зареєстрований в КП «ХМБТІ» за реєстром №2253 від 14.06.1995 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.Г.Проценко