Справа № 222/1099/16-ц
Провадження № 6/222/32/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське в порядку ст. 197 ЦПК України подання відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

До Володарського районного суду Донецької області з поданням звернувся відділ ДВС Володарського РУЮ у Донецькій області для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, посилаючись на те, що у заявника на виконанні перебуває виконавче провадження № 49750511 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку починаючи з 09.07.2015 року. Боржник рішення суду в добровільному порядку виконує частково. Станом на 01.07.2016 року заборгованість по аліментам складає 18 919 гривень. Зазначає, що одним з можливих способів уникнення виконання зобовязань боржником є виїзд боржника з усіма активами (майном, грошовими коштами, тощо), на які може бути звернено стягнення, за межі території України, що надзвичайно ускладнить виконання рішень в примусовому порядку. Просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, за кордон.

Представник Відділу ДВС Володарського РУЮ у Донецькій області в судове засідання не зявився, але в поданні просив справу розглянути без його участі.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у їх відсутність.

Дослідивши матеріали подання, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 05.01.2016 року на підставі виконавчого листа №263/8011/15-ц від 14.12.2015 року державним виконавцем відкрите виконавче провадження № 49750511 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 2000,00 грн. до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, що підтверджується копією постанови про відкриття викоанвчого провадження.

30.06.2016 року ОСОБА_4 звернулася до начальника ВДВС Володарського РУЮ Донецької області із заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду з України ОСОБА_1, посилаючись на часткове виконання з боку останнього аліментних зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Державний виконавець обґрунтовував своє подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 тим, що на виконанні у відділі ДВС Володарського РУЮ Донецької області перебуває виконавче провадження ВП №49750432 від 05.01.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №263/8011/15-ц від 14.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь та на утримання ОСОБА_2 в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 09.07.2015 року і до досягнення сином ОСОБА_3, 01.09.20114 року народження, трирічного віку.

При цьому заявником надано довідку від 06.07.2016 року про розрахунок заборгованості по аліментним зобов'язанням ОСОБА_1, з якої вбачається, що з 09.07.2015 року по 30.06.2016 року нараховано аліменти на користь ОСОБА_4С в сумі 23 419 гривень, сплачено ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року (тобто з моменту відкриття виконавчого провадження 05.01.2016 року) по 30.06.2016 року 4 500 гривень, станом на 01.07.2016 року заборгованість по аліментам становить 18 919 гривень. Також надано відомості про те, що ОСОБА_1 не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, не має джерела отримання доходів, рахунків у банках та інших фінустановах, не є отримувачем пенсій, не має нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, надані докази свідчать про відсутність у боржника можливості виконувати ці зобов'язання в повному обсязі, суд вважає, що необхідність застосування по відношенню до боржника ОСОБА_1 обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, а тому відсутні достатні законні підстави для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 197, 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя О.Є. Вайновська