Справа № 357/4770/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області про відновлення порушеного майнового права,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення порушеного майнового права. В своєму позові позивач посилався на те, що за станом здоров»я він був інвалідом дитинства 2 групи, а на даний час він являється інвалідом 3 групи, з 19.07.2005 року проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10. У вказаній квартирі разом з позивачем проживає його малолітня сестра ОСОБА_5, мати позивача, яка являється відповідачем по справі, а також у квартирі зареєстрований батько позивача, який є відповідачем по справі. Позивач вказував на те, що квартира АДРЕСА_10 складається з двох житлових кімнат, в одній з яких проживає мати позивача разом з сестрою, а іншу кімнату займає позивач разом зі своєю нареченою. Приблизно наприкінці 2015 року, при вирішенні питання з отримання субсидії на квартиру АДРЕСА_10 позивач разом зі своєю нареченою переби раючи особисті документи звернув увагу на те, що у його свідоцтві про народження стоїть відмітка про використання ним права на безкоштовну приватизацію. Позивач за станом здоров»я є інвалідом дитинства 2 групи внаслідок отриманої в дитинстві черепно-мозкової травми, як наслідок - правосторонній параліч. Впродовж майже всього життя починаючи з дитинства позивач боровся за відновлення свого стану здоров»я до норми, яка прийнята для адекватного сприйняття його суспільством, боровся з фізичними проява ми паралічу, з відновленням координації рухів. Напочатку 2016 року позивач знайшов договір купівлі-продажу квартири від 01.07.2005 року і з»ясував, що згідно даного договору його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 2005 році придбали квартиру АДРЕСА_10 і власниками даної квартири рахуються його батьки по 1/2 частині кожний. В подальшому позивач звернувся до адвоката за юридичною консультацією і за допомогою адвоката було з»ясовано, що 29.10.2002 року на підставі розпорядження завідуючого комунальною службою приватизації державного житлового фонду міста від 29.10.2002 року №1-2-56, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_2 від 29.10.2002 року). 30.06.2005 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, що був посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1-3059, між продавцями - ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 якому на момент вчинення правочину виповнилося повних 14 років і який діяв за письмовою згодою батьків та покупцем - ОСОБА_7 01.07.2005 року було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3, що був посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №2-4420, між покупцями - ОСОБА_2, ОСОБА_3, та продавцем - ОСОБА_9 Позивач вказував на те, що він разом з батьками був співвласником квартири АДРЕСА_4, після продажу якої батьками позивача за виручені кошти було придбано квартиру за АДРЕСА_10 і власниками вказаної квартири є лише батьки позивача по 1/2 частці кожен, а після продажу квартири АДРЕСА_4 на ім»я неповнолітньої дитини ОСОБА_1 не було придбано іншого житла. Позивач вказував на те, що відповідачі порушили майнові права свого на той час неповнолітнього сина, який на даний час є повнолітнім і являється позивачем по справі, оскільки 1/3 частина квартири під АДРЕСА_1 від імені неповнолітнього була продана відповідачами проте інше нерухоме майно на ім»я дитини не було придбане. А тому позивач просив в судовому порядку відновити порушене майнове право ОСОБА_1 шляхом визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 01.07.2005 року, що був посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №2-4420, між покупцями - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та продавцем - ОСОБА_9, в частині визначення часток покупців - ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1/2 за кожним на підставі ст.ст. 203,215 ЦК України, ч.ч. 1,2 ст. 177 СК України, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_6.

В судовому засіданні 12.09.2016 року представник позивача ОСОБА_10 подала суду заяву в якій уточнила позовні вимоги позивача та просила в судовому порядку відновити порушене майнове право ОСОБА_1; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_10 від 01.07.2005 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №2-4420 укладеного між покупцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та продавцем ОСОБА_9 в частині визначення часток покупців - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожним; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_10; залишити за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/3 частині квартири АДРЕСА_10.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 підтримала уточнені позовні вимоги ОСОБА_1

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, 22.09.2016 року надала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, у заяві ОСОБА_2 вказала, що позов визнає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київ ської області в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив суду лист в якому просив справу розглядати без участі представника Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області.

Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року і його батьками являються: батько - ОСОБА_3; мати - ОСОБА_2. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являвся інвалідом з дитинства 2 групи, а з 01.07.2014 року ОСОБА_1 являється інвалідом з дитинства третьої групи довічно. Наведене підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.06.2009 року, копією довідки МСЕК серії КИО-1 № 0403944.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до свідоцтва на право власності на житло за НОМЕР_2 виданого Білоцерківською комунальною службою приватизації 29.10.2002 року і зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 11.11.2002 року за реєстровим №13157, квартира АДРЕСА_7 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1. Наведене підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло за НОМЕР_2 від 29.10.2002 року.

Згідно до копії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого Білоцер ківським міжміським бюро технічної інвентаризації 21.06.2005 року за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності НОМЕР_2 від 29.10.2002 року зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці за кожним квартири АДРЕСА_8.

З відповіді КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 22.03.2016 року №488 на запит адвокату ОСОБА_10 вбачається, станом до 19.07.2005 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 29.10.2002 року, виданого Комунальною службою приватизації (реєстрова книга №118 реєстровий №13157); ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 29.10.2002 року, виданого Комунальною службою приватизації (реєстрова книга №118 реєстровий №13157); ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 29.10.2002 року, виданого Комунальною службою приватизації (реєстрова книга №118 реєстровий №13157).

Відповідно до копії виписки з рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 24.06.2005 року №260, Виконавчий комітет вирішив: 1. Дозволити неповнолітньому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, котрий мешкає за адресою АДРЕСА_9, та згодою батьків продаж 1/3 частини однокімнатної квартири за вищевказаною адресою; 1.1. Обов»язки по забезпеченню житлових прав неповнолітнього покласти на його батьків.

З договору купівлі продажу квартири від 30.06.2005 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1-3059 вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому на момент вчинення правочину виповнилося повних 14 років і який діє за письмовою згодою батьків, іменовані як «Продавець», і ОСОБА_7, іменований як «Покупець», уклали цей договір в п. 1.1 якого зазначено, що «Продавець» зобов»язується передати майно, зазначене в п. 1.2 цього договору, у власність «Покупцю», а «Покупець» зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. В п. 1.2 договору вказано, що квартира, що відчужується за даним договором, розташована в АДРЕСА_1. Квартира має наступні характеристики: загальна площа: 34,2 кв.м., житлова площа: 16,9 кв.м. складається з однієї жилої кімнати, кухні, коридору, ванної, туалету, є балкон, лоджія. Наведене підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 30.06.2005 року

Згідно до договору купівлі продажу квартири від 01.07.2005 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріа льної контори Київської області ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №2-4420 вбачається, що ОСОБА_9 іменований як «Продавець» і ОСОБА_3, ОСОБА_2 іменовані як «Покупець», уклали цей договір в п. 1.1 якого зазначено, що за цим договором «Продавець» зобов»язується передати квартиру, зазначену в п. 1.2 цього договору, у власність «Покупцю» в рівних частках по 1/2 частці кожний, а «Покупець» зобов»язується прийняти квартиру і сплатити за неї обговорену грошову суму. В п. 1.2 договору вказано, що квартира, що відчужується за даним договором, розташована в АДРЕСА_10 Квартира має наступні характеристики: загальна площа 56,7 кв.м., житлова площа 29,2 кв.м. складається з двох житлових кімнат, коридору, кухні, ванної, туалету, балкону, лоджії. Наведене підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 01.07.2005 року.

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 01.07.2005 року вбачається, що за ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №2-4420 від 01.07.2005 року прийнято рішення про реєстрацію права власності по 1/2 частці за кожним квартири АДРЕСА_10. Наведене підтверджується копією вказаного Витягу.

Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за №68769711 сформованої 22.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 являється власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_11, на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2005 року №2-4420.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за №68769902 сформованої 22.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 являється власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_11, на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2005 року №2-4420.

При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 СК України, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збере ження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховую чи такі потреби та інтереси.

Згідно до ч. 2 ст. 177 СК України, батьки малолітньої дитини не мають права без до зволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріаль ному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодер жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлю вачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Відповідачка ОСОБА_2 в своїй заяві до суду від 01.08.2016 року підтвердила, що вона з чоловіком після продажу квартири АДРЕСА_12 не придбавали на ім»я дитини - позивача ніякого майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, оскільки при здійсненні продажу за договором купівлі-продажу 30.06.2005 року квартири під АДРЕСА_1 та придбанні в подальшому за договором купівлі-продажу 01.07.2005 року квартири під АДРЕСА_10 були порушені майнові права позивача ОСОБА_1, який на той час був неповнолітнім, у зв»язку з невиконанням рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 24.06.2005 року №260 щодо покладеного на батьків ОСОБА_1 обов»язку по забезпеченню житлових прав неповнолітнього ОСОБА_1, так як відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являючись батьками неповнолітнього ОСОБА_1 здійснили купівлю квартири під АДРЕСА_10 Київської області в рівних частках по 1/2 частці кожний, а також відповідачі зареєстрували по 1/2 частці за кожним право власності на квартиру під АДРЕСА_10 Київської області.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що необхідно відновити порушене майнове право ОСОБА_1; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_10 від 01.07.2005 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №2-4420 укладеного між покупцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та продавцем ОСОБА_9 в частині визначення часток покупців - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожним; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_10; залишити за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/3 частині квартири АДРЕСА_10.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. 177 СК України, Закону «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Відновити порушене майнове право ОСОБА_1.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_10 від 01.07.2005 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №2-4420 укладеного між покупцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та продавцем ОСОБА_9 в частині визначення часток покупців - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_10.

Залишити за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/3 частині квартири АДРЕСА_10.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя А. В. Голуб