УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору про спільну діяльність, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 18 лютого 2005 року між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який розірвано 22 липня 2011 року.

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться справа про поділ майна подружжя. На думку позивача, ОСОБА_5 з метою виключити житловий будинок АДРЕСА_1 з спільного майна подружжя, уклав сфальсифікований договір про спільну діяльність із своїм сином ОСОБА_6

Фактично вказаний житловий будинок був побудований за спільні кошти колишнього подружжя. Будівництво здійснювалося на протязі 2009-2010 років. ОСОБА_6 власних коштів не має і не міг фінансувати такий проект. У спірному договорі не зазначено спільної мети його учасників, що є головною умовою договору про спільну діяльність. Позивач вважає, що при укладенні договору відповідачі не переслідували досягнення результатів спільної діяльності. Також майно, право власності на яке переходило за вказаним договором до іншої особи, є спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_5

Посилаючись на те, що цим договором порушуються її права, просила визнати договір недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року. залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсним з моменту його укладення договір № 01/09 про спільну діяльність у будівництві житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, укладений 24 лютого 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2015року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що умовами спірного договору передбачено, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку набувається ОСОБА_6 одноособово. Участь ОСОБА_5 у договорі про спільну діяльність фактично полягає у тому, що він надає ОСОБА_6 право забудови земельної ділянки, що належить йому на праві власності та здійснює будівництво на платній основі.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться у п. п. 8, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК Українивимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Суди дійшли висновку, що вимоги закону про нотаріальне посвідчення угоди про перехід права власності на житловий будинок та земельну ділянку не були виконані при укладенні договору про спільну діяльність від 24 лютого 2009 року № 01/09, що є підставою для визнання правочину недійсним.

ОСОБА_4 не є стороною оспорюваного договору, проте, його наявність зачіпає її права та обов'язки, як особи, що претендує на об'єкт нерухомого майна, як на спільне сумісне майно подружжя, оскільки вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 18 лютого 2005 року по 22 липня 2011 року.

Доводи касаційної скарги щодо неналежної оцінки договору, відсутності підстав для визнання договору недійсним та не зазначення в чому полягає порушення прав позивача оспорюваним договором про спільну діяльність не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк