Справа № 357/6127/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа ОСОБА_3 про захист житлових прав шляхом вселення та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що після розірвання шлюбу з відповідачкою у 2007 році, він продовжував проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була придбана за спільні кошти в період зареєстрованого шлюбу, але оформлена за договором дарування. В середині 2015року він був вимушений проживати у своєї матері АДРЕСА_1 м. Біла Церква. А коли повернувся до своєї квартири, то виявив, що до квартири не може потрапити із-за того, що замки на вхідних дверях замінені, мирним шляхом вирішити спір не представляється можливим. Посилаючись на вказані обставини, просив суд вселити його до квартири, де він зареєстрований, має право проживати та користуватися житловим приміщенням нарівні із власником квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник за договором позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник за договором в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі. Звернулися до суду з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

3-я особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просила суд в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Пояснила, що вона є дочкою сторін, також зареєстрована та проживає у спірній квартирі, її батько добровільно залишив квартиру, не сплачував комунальні послуги, не проводив ремонту квартири.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення 3-ї особи, покази свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в 1993 році був розірваний 12.06.2007року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 028814 виданим 12.06.2007р. відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Відповідно до договору дарування квартири від 14.05.2002року, засвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі № 6-2060, квартира АДРЕСА_2 була подарована ОСОБА_4

Доказів придбання вказаної квартири за договором купівлі-продажу, як це стверджував позивач ОСОБА_1, суду не надано.

Сторони ОСОБА_1, його бувша подружжя ОСОБА_2 ( в шлюбі ОСОБА_1) Н.О. та їх повнолітня дочка ОСОБА_3 зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дані обставини підтверджуються довідкою КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-1 м. Біла Церква від 13.11.2015р. № 6955.

Відповідно до ст..9 ЖК України (в редакції із змінами , внесеними згідно із Законами від 06.05.93, від 25.12.2008, від 11.06.2009, від 08.09.2011) -

ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст..156 цього Кодексу - члени сім'ї власника жилого будинку (квартири),які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить,

користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку

(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок

користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди

між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про

безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин

застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач був вселений до спірної квартири на законних підставах як член сім»ї власника житла, як чоловік відповідачки, тобто його право користування спірним житловим приміщенням виникло саме у зв»язку з фактичним вселенням та проживанням у квартирі власника.

Той факт, що певний час позивач ОСОБА_1 не проживав у спірній квартирі, у зв»язку з доглядом престарілої матері, не спростовує тих обставин, що місцем проживання позивача є спірна квартира АДРЕСА_3.

В судовому засіданні позивач пояснив, що у січні 2015року він прийшов до квартири та його пустили лише в кухню, в цей час в квартирі перебував новий чоловік відповідачки ОСОБА_5, а коли він прийшов до квартири в березні 2015року, то виявив, що замки на вхідних дверях були замінені. Його особисті речі ( одяг, інструменти) зберігалися у квартирі, а під час ремонту відповідачка винесла їх до підвалу в цьому ж будинку, де вони зберігаються по цей час.

Відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що після розірвання шлюбу у 2007році, вона деякий час намагалася зберегти сім»ю, вони проживали з бувшим подружжям у цій же квартирі , але в різних кімнатах до 2014року, а потім бувший чоловік пішов з квартири, , три роки назад вона зробила ремонт у квартирі, на час ремонту всі речі позивача вона винесла до підвалу, де зберігаються по теперішній час. Замки були поміняні нею особисто у 2015року, так як зламалися, ключі від квартири вона позивачу не надавала, бо на цей час він у квартирі не проживав, а вона проживала з новим чоловіком ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_5 показав, що він познайомився з відповідачкою ще у 2013році, а почали проживати у спірній квартирі разом з відповідачкою з січня 2015року. Він не заперечував, що право на проживання у спірній квартирі ОСОБА_1 має, але як його реалізувати не він не знає. Інші свідки : и ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що тривалий час не бачили позивача за первісним позовом біля їх будинку.

Тобто, в судовому засіданні достовірно було встановлено, що позивач ОСОБА_1 не проживає у спірній квартирі з березня 2014року з поважних причин, а саме у зв»язку з вселенням до квартири в січні 2015року нового чоловіка відповідачки ОСОБА_5 та зміною замків на вхідних дверях їх квартири.

Суд вважає, не обґрунтованими позовну вимоги за зустрічним позовом, оскільки з березня 2014 року по січень 2015року не сплив строк, передбачений ст..405 ЦК України для визнання колишнього члена сім»ї втративши право користування житлом, у зв»язку з відсутністю без поважних причин більше одного року у спірному житловому приміщенні. А тому суд вважає, що зустрічний позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст..ст.15,60,212-215,218,223 ЦПК України, ст..ст. 9,150,156 ЖК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Первісний позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_3.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8