провадження № 2/760/78/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

27.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03.12.2015 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та про поділ спільного майна подружжя було роз'єднано у самостійні провадження.

Позовні вимоги в частині поділу спільного майна подружжя, з урахуванням заяви про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, позивач обґрунтував тим, що 09.06.1988 сторони уклали шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12.02.2016, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

ОСОБА_1 зазначив, що у період шлюбу сторони набули майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.1997; а також грошові кошти, які були розміщені на депозитних рахунках АБ «Укргазбанк» та ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі укладених з відповідачем договорів.

Позивач стверджував, що вищезазначене майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки було придбано ними у період шлюбу, однак на даний час між ними не досягнуто згоди про порядок поділу такого майна, а тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

На підставі вищезазначеного просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя:

- квартиру АДРЕСА_1;

- грошові кошти у сумі 120 105,77 грн., що розміщені на депозитному рахунку в АБ «Укргазбанк» на підставі депозитного договору № 006/04/15/0008 від 06.04.2015;

- грошові кошти у сумі 37 484,29 грн., що розміщені на депозитному вкладі «Стандарт на 12 мес.» в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD601 від 11.05.2015;

- грошові кошти у сумі 73 689,52 грн., що розміщені на депозитному вкладі «Депозит Плюс строковий на 12 мес.» в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD100 від 09.07.2015;

- грошові кошти у сумі 34 722,78 грн., що розміщені на депозитному вкладі «Стандарт Строковий на 12 мес.» в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD801 від 07.08.2015, що загалом становить 266 002,36 грн.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: визнати за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та за відповідачем права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача на його користь 1/2 частину спільних грошових коштів у розмірі:

- 60 052,88 грн., що були розміщені на депозитному рахунку в АБ «Укргазбанк» на підставі депозитного договору № 006/04/15/0008 від 06.04.2015;

- 18 742,14 грн., що були розміщені на депозитному вкладі «Стандарт на 12 мес.» в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD601 від 11.05.2015;

- 36 844,76 грн., що були розміщені на депозитному вкладі «Депозит Плюс строковий на 12 мес.» в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD100 від 09.07.2015;

- 17 361,39 грн., що були розміщені на депозитному вкладі «Стандарт Строковий на 12 мес.» в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD801 від 07.08.2015, що загалом становить 133 001,17 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що грошові кошти у цій справі, які знаходяться на рахунках у банках, не є майном, яке набуте ними за час шлюбу, а тому не можуть бути визнані судом спільною сумісною власністю подружжя.

Крім цього, зазначила, що наданий час вона має скрутне матеріальне становище, оскільки здійснює догляд за своїм хворим батьком, а тому цей факт просила врахувати під час розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Сторони зареєстрували шлюб 09.06.1988, про що зроблено запис № 2366. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3, виданого Палацом реєстрації шлюбів і новонароджених м. Києва 09.06.1988 (а.с. 9).

Від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого міським Палацом новонароджених м. Києва 21.05.1992, про що в книзі реєстрації актів про народжень зроблено запис № 1251 (а.с. 7).

10.04.1997 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гриндюк А. Б., за умовами якого ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

06.04.2015 ОСОБА_3 та АБ «Укргазбанк» уклали депозитний договір № 006/04/15/0008, за умовами якого відповідач розмістив тимчасово вільні грошові кошти у сумі 140 000 грн. на депозитний рахунок АБ «Укргазбанк» НОМЕР_6 на строк 365 календарних днів зі сплатою процентів із розрахунку 23 % річних, що підтверджується платіжним дорученням про здійснену операцію від 06.04.2015 (а.с. 11-12).

11.05.2015 ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір № SAMDNWFD601 (вклад «Стандарт на 12 мес.»), за умовами якого відповідач розміщує грошові кошти на депозитному вкладі ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до умов визначених договором (а.с. 13).

09.07.2015 ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір № SAMDNWFD100 (вклад «Депозит Плюс строковий на 12 мес.»), за умовами якого відповідач розміщує грошові кошти на депозитному вкладі ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до умов визначених договором (а.с. 16).

07.08.2015 ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір № SAMDNWFD801 (вклад «Стандарт Строковий на 12 мес.»), за умовами якого відповідач розміщує грошові кошти на депозитному вкладі ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до умов визначених договором (а.с. 17).

Відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12.02.2016, яке набрало чинності 23.02.2016, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 09.06.1988 Палацом реєстрації шлюбів і новонароджених м. Києва за актовим записом № 2366 було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачу було залишено прізвище ОСОБА_3.

Згідно з довідкою АБ «Укргазбанк» № 23-08/752 від 01.04.2016 депозитний договір № 006/04/15/0008 від 06.04.2015 (строковий банківський вклад «Класичний з продовженням) укладений між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було розірвано за ініціативою відповідача - 09.02.2016. На день розірвання вищезазначеного депозитного договору, ОСОБА_3 отримала суму грошових коштів, з урахуванням процентів, у розмірі 120 105,77 грн. (а.с. 87).

У ОСОБА_3 в ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі договору № SAMDNWFD601 від 11.05.2015, на депозитному вкладі «Стандарт на 12 мес.» розміщені грошові кошти у розмірі 37 484,29 грн. Цей факт встановлено на підставі виписки ПАТ КБ «Приватбанк» з особового рахунку відповідача № НОМЕР_4 за період з 01.01.2007 до 23.03.2016 (а.с.91-92).

Згідно з випискою ПАТ КБ «Приватбанк» з особового рахунку відповідача НОМЕР_7 за період з 01.01.2007 до 23.03.2016, у ОСОБА_3 в ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі договору № SAMDNWFD100, на депозитному вкладі «Депозит Плюс строковий на 12 мес.» розміщені грошові кошти у розмірі 73 689,52 грн. (а.с. 96-97).

Відповідно до виписки ПАТ КБ «Приватбанк» з особового рахунку відповідача № НОМЕР_5 за період з 01.01.2007 до 23.03.2016, у ОСОБА_3 в ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі SAMDNWFD801 від 07.08.2015, на депозитному вкладі «Стандарт Строковий на 12 мес.» розміщені грошові кошти у розмірі 34 722,87 грн. (а.с. 97 зворот - 99).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначаються Сімейним кодексом України.

Однак, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься у пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію у часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з яким дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Суд констатує, що права та обов'язки сторін щодо спірного майна, зокрема щодо квартири АДРЕСА_1, виникли в момент придбання цього майна, а саме у 1997 році, а тому правовий режим цього майна та правовідносини сторін із приводу нього регулюються нормами КпШС від 20.06.1969, оскільки норми СК, який набрав чинності 01.01.2004 застосовуються до сімейних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004.

Відповідно до статті 16 Закону «Про власність» та частини першої статті 22 КпШС України, які були чинними на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Суд встановив, що сторони уклали шлюб 09.06.1988, квартира АДРЕСА_1 була придбана відповідачем у 1997 році на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.1997.

Таким чином, суд констатує, що спірна квартира набута сторонами за час перебування у шлюбі, а тому є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім цього, з матеріалів справи випливає, що предметом поділу спільного майна подружжя у цій справі є також грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку відповідача в АБ «Укргазбанк» та депозитних рахунках відповідача в ПАТ КБ «Приватбанк».

Оскільки права та обов'язки сторін щодо грошових коштів на депозитних рахунках у банках, виникли в момент укладення таких депозитних договорів, а саме: 06.04.2015 в АБ «Укргазбанк» (депозитний договір № 006/04/15/0008); 11.05.2015 - ПАТ КБ «Приватбанк» (депозитний договір № SAMDNWFD601); 09.07.2015 - ПАТ КБ «Приватбанк» (депозитний договір № SAMDNWFD100) та 07.08.2015 - ПАТ КБ «Приватбанк» (депозитний договір № SAMDNWFD801), то правовий режим цього майна та правовідносини сторін із приводу нього регулюються нормами СК від 10.01.2002, який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до частини першої статті 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Суд встановив, що сторони уклали шлюб 09.06.1988, а депозитний договір № 006/04/15/0008 між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладений - 06.04.2015, договір № SAMDNWFD601 між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_3 - 11.05.2015, договір № SAMDNWFD100 між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_3 - 09.07.2015 та договір № SAMDNWFD801 між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_3 - 07.08.2015.

Таким чином, суд констатує, що грошові кошти, які знаходяться на депозитних рахунках у вищезазначених банках є також об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що «спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо (пункт 23)».

Згідно з частиною першою статті 70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, при спільній сумісній власності розміри часток заздалегідь не визначені, хоч і припускається, що вони рівні, тому право кожного із співвласників однаково поширюється на все спільне майно. Вони мають рівні права володіння, користування та розпорядження ним. При цьому частки можуть бути визначені при виділі або поділі майна з додержанням принципу їх рівності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Оскільки суд встановив, що спірна квартира та грошові кошті, які знаходять на депозитних рахунках у банках набуті сторонами під час перебування їх у спільному шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, тому при поділі майна, частки сторін в цій квартирі є також рівними.

Крім цього, за правилами статті 71 СК майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що «вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі,

суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (пункт 25).

Суд зауважує, що сторони в судовому засіданні питання про грошову компенсацію, замість частки у праві спільної сумісної власності спірної квартири, не порушували.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо поділу спірної квартири та вважає за необхідне визнати за кожним зі сторін право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Крім цього, суд не враховує доводи відповідача, що грошові кошти у цій справі, які знаходяться на рахунках у банках не є майном, яке набуте сторонами за час шлюбу, оскільки ОСОБА_3 не надала суду жодного доказу на підтвердження зазначених обставин. Таким чином, відповідач не довела обставини, на які посилається, та не спростувала аргументи позивача щодо виникнення права спільної сумісної власності на майно.

Отже, на думку суду, вимоги позивача в частині стягнення на його користь ? частини грошових коштів, що становить загалом 133 001,17 грн., та які знаходяться на депозитних рахунках відповідача в АБ «Укргазбанк» та ПАТ «Приватбанк» є також обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Крім цього, згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У з'язку з тим, що позивач під час розгляду справи про поділ спільного майна подружжя вніс судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачений ним відповідно до квитанції від 14.12.2015, судовий збір у розмірі 2 436 грн. належить повернути ОСОБА_1

Керуючись статтями 13, 41, 58 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), Законом «Про власність», статтею 22 КпШС, статтями 60, 69, 70, 71 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3:

-квартиру АДРЕСА_1;

-грошові кошти у сумі 120 105,77 грн., що розміщені на депозитному рахунку в Акціонерному товаристві акціонерному банку «Укргазбанк» на підставі депозитного договору № 006/04/15/0008 від 06.04.2015;

-грошові кошти у сумі 37 484,29 грн., що розміщені на депозитному вкладі «Стандарт на 12 мес.» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD601 від 11.05.2015;

-грошові кошти у сумі 73 689,52 грн., що розміщені на депозитному вкладі «Депозит Плюс строковий на 12 мес.» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD100 від 09.07.2015;

-грошові кошти у сумі 34 722,78 грн., що розміщені на депозитному вкладі «Стандарт Строковий на 12 мес.» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD801 від 07.08.2015, що загалом становить 266 002,36 грн.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме:

Визнати за ОСОБА_1 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) ? частину спільних грошових коштів у розмірі :

-60 052,88 грн, що були розміщені на депозитному рахунку в Акціонерному товаристві акціонерному банку «Укргазбанк» на підставі депозитного договору № 006/04/15/0008 від 06.04.2015;

-18 742,14 грн., що були розміщені на депозитному вкладі «Стандарт на 12 мес.» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD601 від 11.05.2015;

-36 844,76 грн., що були розміщені на депозитному вкладі «Депозит Плюс строковий на 12 мес.» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD100 від 09.07.2015;

-17 361,39 грн., що були розміщені на депозитному вкладі «Стандарт Строковий на 12 мес.» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD801 від 07.08.2015, що загалом становить 133 001,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) 3 654 грн. судового збору.

Зобов'язати Державне казначейство України повернути ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 2 436 грн., сплачений ним згідно з квитанцією від 14 грудня 2015 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, на розрахунковий рахунок № 0010, отримувач УДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача 820019, банк отримувача УДКСУ у м. Києві, код класифікації доходів бюджету 22030001; 050, призначення платежу - «судовий збір».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко