Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3196/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

при секретарі Євтушенко М.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, вказавши, що з 14.06.2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу він придбав наступне майно, - газову плиту вартістю 2500 гривень, мікрохвильову піч вартістю 500 гривень, два телевізори вартістю 2000 гривень, меблеву стінку вартістю 2000 гривень, диван та два крісла вартістю 1500 гривень, а також за його рахунок було зроблено ремонт вартістю близько 9000 гривень у квартирі ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1. Крім того під час спільного життя його мати ОСОБА_4 подарувала йому особисто наступне майно, - холодильник ВЕКО вартістю 8000 гривень, мікрохвильову піч вартістю 500 гривень, компютер вартістю 4500 гривень, пральну машинку вартістю 2600 гривень, пилосос вартістю 300 гривень. Оскільки на даний час сімейні відносини між ним та ОСОБА_3 припинені та вони мешкають окремо, позивач просив суд визнати за ним право власності на холодильник ВЕКО вартістю 8000 гривень, газову плиту вартістю 2500 гривень, мікрохвильову піч вартістю 500 гривень, компютер вартістю 4500 гривень, пральну машинку вартістю 2600 гривень, пилосос вартістю 300 гривень.

У травні 2015 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд визнати за ним право власності на холодильник «ВЕКО» та компютер, які подарувала йому матір. Все інше майно бажав залишити у розпорядженні ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. ОСОБА_1 додатково суду пояснив, що при розлученні, ОСОБА_3, зі всього спільно нажитого майна, виділила йому лише магнітофон та обігрівач, загальна вартість яких менше 1000 гривень, а все інше майно (побутову техніку, меблі тощо) залишила собі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що переважна більшість майна нажитого за час шлюбу із ОСОБА_1 була придбана за її власні кошти. Так, приблизно у 2005 році вона продала акції ПАТ «Азот» на суму близько 21000 гривень та на ці кошти придбала газову плиту, мікрохвильову піч, шафу, диван та два крісла, два телевізори, пральну машину, пилосос тощо. Компютер дійсно придбала мати ОСОБА_1 ОСОБА_4, однак подарувала його своєму онуку ОСОБА_5, а не позивачу. Не заперечувала, що холодильник, музикальний центр та обігрівач вони придбали із ОСОБА_1 за спільні кошти, а тому і віддала позивачу дві останні речі. Холодильник вона не бажає віддавати ОСОБА_1, оскільки тоді їй не буде в чому зберігати продукти.

Суд вислухавши пояснення сторін та представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Горюнова) Т.В. з 14.06.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.14).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.05.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 34).

Згідно товарного чеку ФОП ОСОБА_6 та гарантійного талону №604336, - 08.12.2007 року придбано холодильник ВЕКО моделі СSA34000 серійний номер НОМЕР_1 вартістю 2150 гривень (а.с. 41). У графі гарантійного талону «Покупець з умовами гарантії ознайомлений» міститься підпис ОСОБА_1.

Відповідач у судовому засіданні пояснила, що через деякий час після придбання холодильника, оформлення та видачі гарантійного талону вона сама за своєю ініціативою проставила на вказаному талоні ще й свій підпис та прізвище.

Однак суд вважає, що заповнення гарантійного талону повинно відбуватися у присутності продавця чи виробника, а тому записи самостійно зроблені ОСОБА_3 на вказаному гарантійному талоні є юридично нікчемними.

Згідно товарного чеку №Р3-003124 від 20.08.2008 року ФОП ОСОБА_7, - придбано персональний компютер загальною вартістю 3939 гривень, який складається із монітора LG вартістю 1475 грн., клавіатури вартістю 35 грн., мишки вартістю 59 грн., килимка вартістю 16 грн., мережного фільтру вартістю 25 грн., акустичної системи вартістю 175 грн., а також складових та комплектуючий, які складають системний блок вартістю 2154 гривні (а.с. 40).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, пояснила, що ОСОБА_1 її син, а відповідач колишня невістка. У 2007 році вона за свої кошти придбала та подарувала особисто сину холодильник ВЕКО, а у 2008 році подарувала сину та онуку ОСОБА_5 персональний компютер.

ОСОБА_3 не заперечувала, що на час розгляду справи спірне майно, а саме холодильник та компютер знаходяться у її квартирі за адресою м. Черкаси вул. Припортова (ОСОБА_8), 4 кв. 44.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України, - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування.

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ч. 1 ст. 717 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 719 ЦК України, - договір дарування предметів особистого користування та побутового призначення може бути укладений усно.

Надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що спірне майно холодильник подарований ОСОБА_4 своєму сину ОСОБА_1, а компютер подарований ОСОБА_4 своєму сину ОСОБА_1 та онуку ОСОБА_5.

ОСОБА_4 даючи показання в суді була приведена до присяги свідка та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Натомість відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та показання свідка ОСОБА_4.

Згідно ст. 392 ЦК України, - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки право власності ОСОБА_1 на спірне майно не визнається відповідачем він мав право звернутися до суду з розглядуваним позовом.

В той же час позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково а саме визнати за ним право власності на холодильник ВЕКО СSA 34000 та монітор TFT LG L204WT-SF 20``Wide, як частину персонального компютера. При цьому суд виходить з того, що компютер було подаровано не тільки ОСОБА_1, а і його синові ОСОБА_5, який після розлучення батьків проживає з матірю. Крім того за твердженням ОСОБА_3 вона після припинення шлюбних відносин із позивачем проводила ремонт системного блоку персонального компютера та заміну певних комплектуючих системного блоку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 57 Сімейного кодексу України, ст.ст. 329, 717, 719 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на холодильник ВЕКО СSA 34000 та монітор TFT LG L204WT-SF 20``Wide, які на час ухвалення даного рішення знаходяться за адресою м. Черкаси вул. Припортова (до перейменування вул. ОСОБА_8), 4 кв. 44.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: ОСОБА_9