Справа № 473/1525/16-ц
"04" жовтня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Вознесенський районний відділ Державної міграційної служби України у Миколаївській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
26 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого 17.08.2006 р. приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Воронкіним В.О..
У вказаному будинку значаться зареєстрованими: відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які фактично у вказаному будинку не проживають з 2007 року.
Посилаючись на те, що з 2007 року відповідачі не проживають у вказаному будинку та їх реєстрація в належному позивачу будинку створює останній перешкоди в користуванні, утриманні та розпорядженні житлом, позивач на підставі норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним нерухомим майном.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Зокрема, судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого 17.08.2006 р. приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Воронкіним В.О. позивачу належить житловий будинок АДРЕСА_1.
В зазначеному будинку з 21.02.2006 року зареєстровані відповідачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається з адресної довідки, наданої СГІРФО Вознесенського РВ УДВС в Миколаївській області. Проте останні за місцем реєстрації не проживають з 2007 року, що підтверджується довідкою виданою Головою Дорошівської сільської ради від 15.09.2015 року. Доказів на спростування наведеного в судовому засіданні не надано. Відповідач ОСОБА_4 згідно адресної довідки, наданої СГІРФО Вознесенського РВ УДВС в Миколаївській області не значиться зареєстрованою на території м. Вознесенськ та Вознесенського району.
Отже, наслідком зазначених обставин є створення позивачу перешкод у користуванні належним їй будинком.
Так, Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а саме: дружина, їх діти та батьки. Членами сім'ї може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином наданими позивачем суду доказами доведений факт відсутності відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 понад встановлені ст.405 ЦК України строки.
Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що в будинку проживає позивач, особисті речі відповідачів відсутні, то суд вважає, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням положень ст.405 ЦК України. Що стосується заявлених позовних вимог, щодо визнання відповідача ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки вона не зареєстрована в будинку АДРЕСА_1. Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Вознесенський районний відділ Державної міграційної служби України у Миколаївській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.
У задоволенні позовних вимог, щодо визнання відповідача ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М.Ротар