Справа № 161/2112/16-ц
Провадження № 2/161/1579/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю третьої особи ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Луцької філії акціонерного комерційного банку «Форум», публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним пункту 4.1 кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним пункту 4.1 кредитного договору № 0505/08/22-Anewv від 25.06.2008 року.

Свій позов обґрунтовує тим, що 25.06.2008 року між ОСОБА_4 та АКБ «Форму», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» був укладений кредитний договір № 0505/08/22-Anewv, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_4 у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 16190 доларів США із строком повернення до 24.06.2015 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 13 % річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитом ОСОБА_4, 01.09.2010 року між ним та ПАТ «Банк Форум» укладено договір поруки №01.

Крім того, 01.09.2010 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Банк Форум» укладено договір поруки №2, за яким поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором № 0505/08/22-Anewv від 25.06.2008 року, а також усіх додаткових угод та додаткових договорів до нього.

Вважає, що п. 4.1 вищевказаного кредитного договору суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки визначений розмір підвищеної ставки 73% річних перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом.

Вказує, що 18.12.2014 року він отримав від Луцького міськрайонного суду позовну заяву ПАТ «Банк Форум» про солідарне стягнення заборгованості за вказаним договором та дізнався про порушення свого права, оскільки при підписанні договору поруки йому не було відомо про умови п. 4.1 кредитного договору, так як примірник кредитного договору йому не надавався і він був обізнаний лише із сумою кредиту та кінцевим терміном повернення кредиту.

Зазначає, що враховуючи його відповідальність як поручителя за виконання умов кредитного договору, збільшення розміру стягнення за даним кредитним договором внаслідок включення в договір несправедливої умови, встановленої п.4.1 договору, безпідставно та незаконно збільшує його майнову відповідальність за зобовязання позичальника, чим порушуються його права та інтереси.

У звязку з чим, просить визнати недійсним п. 4.1 кредитного договору № 0505/08/22-Anewv від 25.06.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум».

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову у звязку із пропуском строків позовної давності.

В судовому засіданні представник третьої особи позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та уточненнях до неї та просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.06.2008 року між АКБ «Банк Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_4, укладений кредитний договір №0505/08/22-Anewv (далі кредитний договір), за умовами п.п. 1.1., 1.2., 1.3 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 16190 доларів США для придбання автомобіля на первинному ринку, строком по 24 червня 2015 року, із платою за користування кредитними коштами у розмірі 13 % річних (а.с. 4-5).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитом ОСОБА_4, 01.09.2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Форум» укладено договір поруки №01 (а.с. 6).

Пунктом 4.1. кредитного договору №0505/08/22-Anewv від 25.06.2008 року передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1, ч. 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором є несправедливою умовою договору. Таким чином, несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, визначений у п. 4.1 кредитного договору розмір підвищеної процентної ставки - 73 % річних, (0,2% *365 днів = 73%) перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом.

При цьому у рішенні Конституційного Суду України 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 у справі №1-12/2013 вказано, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим в п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України та ч. 1, ч. 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 25.09.2013 року у справі №6-80цс13 та від 16.09.2015 року у справі № 6-12674св15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Луцької філії АКБ «Форум», ПАТ «Банк Форум» про визнання кредитного договору, встановлено недійсність п. 4.1 кредитного договору №0505/08/22-Anewv від 25.06.2008 року, а тому даний факт у відповідності до ст 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Водночас, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що кредитний договір № 0505/08/22-Anewv укладений між ОСОБА_4 та АКБ «Банк Форум» 25.06.2008 року, а договір поруки між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Форум» 01.09.2010 року.

Враховуючи, що кредитний договір був підписаний ОСОБА_4 у червні 2008 року, а договір поруки ОСОБА_3 01.09.2010 року, однак останній звернувся до суду із даним позовом лише 19.02.2016 року, то суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання недійсним п. 4.1. кредитного договору слід відмовити у звязку із спливом трирічного строку позовної давності.

При цьому, посилання позивача про те, що зміст пункту 4.1 кредитного договору дізнався лише 18.12.2014 року, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права.

За даних обставин, зважаючи, що позивачем договір поруки підписано 01.09.2010 року, то суд вважає, що саме з цього часу ОСОБА_3 міг дізнатися про порушення свого права, оскільки взявши на себе зобовязання про солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору, тим самим міг та мав можливість ознайомитись з даним договором.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Проте, позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не представив суду доказів та не довів, що відповідачем йому чинились будь-які перешкоди щодо ознайомлення з кредитним договором чи його умовами, а тому його доводи в цій частині не заслуговують на увагу

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають через пропуск строку позовної давності.

При цьому, в задоволенні позову до Луцької філії Акціонерного комерційного банку «Форум" слід відмовити за безпідставністю, оскільки вона не є юридичною особою та не може бути стороною у справі і відповідати за позовом.

Керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 3, 203, 215, 230, 257, 261, 267, 627-629, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до Луцької філії Акціонерного комерційного банку «Форум», Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_5, про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк