Провадження № 2/520/746/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання вчинити певні дії, виселення та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

15.09.15 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про спонукання вчинити певних дій, виселення та вселення, після уточнення якого 11.04.2016 року ( а/с 37) просить на підставі умов заповіту : виселити ОСОБА_2 з будинку №19 по вул. Кондрашина у м.Одесі, та вселити останнього у квартиру АДРЕСА_1, мотивуючи позовні вимоги тим що 11.09.13 року померла ОСОБА_4, 08.11.12 року ОСОБА_4 за життя склала заповіт на користь ОСОБА_3, відповідно до якого усе майно, де б воно не було та з чого воно б не складалось та взагалі усе те, що на день її смерті буде їй належати та на що вона за законом матиме право, а також належну їй квартиру під №39 будинку №6 по вул. Старопортофранківській в м.Одесі, а також остання зробила заповідальне зобовязання, яким зобовязано ОСОБА_3 надати право довічного мешкання своєму братові ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_2. На даний час відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, який також входить до спадкового майна. Однак відповідач відмовляється виселятись із будинку №19 по вул. Кондрашина у м.Одесі та відмовляється вселитись до квартири АДРЕСА_2, що стало підставою для звернення до суду з дійсним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, ОСОБА_5, підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в позові відмовити, оскільки вони не згодні з заповітом, оскаржують його та на даний час у провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних встановлених фактів та відповідних їм правовідносинам.

Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що 11.09.13 року померла ОСОБА_4, спадкоємцем якої за заповітом від 08.11.12 року, є ОСОБА_3. За вказаним заповітом усе майно, де б воно не було та з чого воно б не складалось та взагалі усе те, що на день її смерті буде їй належати та на що вона за законом матиме право, а також належну їй квартиру під №39 будинку №6 по вул. Старопортофранківській в м.Одесі, а також остання зробила заповідальне зобовязання, яким зобовязано ОСОБА_3 надати право довічного мешкання своєму братові ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_2.

Також судом встановлено, що у провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним. Тобто між сторонами існує спір про право на спадкування.

Також в судовому засіданні зясовано, що ОСОБА_3, належним чином не оформив право на спадщину, та не прийняв спадщину у порядку передбаченому законом. Тим самим позивач робить передчасним висновок того, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні власністю, з посиланням на вимоги ст. 386 ч. 2 ЦК України, відповідно до якої власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій , які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до положення ст. 391 ЦК України лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак позивач не набув права власності на спадкове майно, що робить передчасним звернення до суду з дійсним позовом, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_3 безпідставні та такі, що не підлягають задовленню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинення певних дій передбачених умовами заповіту: виселення з будинку по вул. Кондрашина, 19 у м. Одесі та вселення в квартиру АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.