Справа № 375/985/16-ц
Провадження № 2/375/412/16
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання шлюбу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що він познайомився з відповідачем у справі, коли та працювала у Рокитнянській філії газового господарства та періодично навідувалася до його будинку. В ході неодноразових спілкувань відповідач запропонувала йому сприяти у оформленні пільг, на що він погодився і в один з днів вона запропонувала з цією метою поїхати до Житньогірської сільської ради, де він підписав якісь папери, але не розумів що, оскільки має поганий слух і не чув, що там говорилося. Через деякий час він зрозумів, що 30.04.2016 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. На його прохання пояснити такі дії, відповідач повідомила, що це необхідно з метою сприяти йому у розподілі житлового будинку із колишньою дружиною і що за це він має купити їй автомобіль.

Він не погодився на це та запропонував їй розірвати шлюб добровільно, але вона не погодилася.

Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд визнати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 30.04.2016 року виконкомом Житньогірської сільської ради Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 3, недійсним.

Будучи належним чином повідомленою, відповідач у судове засідання не зявилася повторно, про причину своєї неявки суд не повідомила, заперечення на позов та заяви про розгляд справи за своєї відсутності до суду не подала.

За викладеного та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у ньому обставин і підстав та просив задовольнити.

Також уточнив, що відповідач неодноразово пропонувала йому укласти фіктивний шлюб, щоб вона могла йому допомагати у оформленні пільг і врешті він погодився та вони поїхали до Житньогірської сільської ради, де оформили шлюб. Разом з тим, наміру створити сімю із відповідачем у нього не було і вона на його думку є шахрайкою, яка без його відома оформила та отримувала у відділі соціального забезпечення грошову допомогу по догляду за ним, якого, як виявилося, він потребує, хоча йому не відомо чому. Особисто сам він до лікарні з цього приводу не звертався.

Заслухавши у судовому засіданні позивача, свідків ОСОБА_3Г, ОСОБА_4 та дослідивши отримані у справі письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2, працюючи у Рокинянській філії господарства та маючи при цьому нагоду у звязку із виконанням своїх службових обовязків неодноразово спілкуватися з позивачем по місцю його проживання, ввійшла до останнього в довіру та схилила його до укладення з нею фіктивного шлюбу, обґрунтовуючи необхідність такого можливістю її сприяння йому у оформленні пільг та поділу житлового будинку із колишньою дружиною. 30.04.2016 року між ними був укладений такий шлюб, який був зареєстрований цього ж дня виконкомом Житньогірської сільської ради Рокитнянського району Київської області за актовим записом № 3.

Після укладення шлюбу сторони спору разом не проживали і спільного бюджету та господарства не вели. Натомість відповідач без відома позивача оформила в Управлінні соціального захисту населення Рокитнянської РДА та отримувала допомогу по догляду за позивачем, нарахування та виплата якої була припинена за зверненням до управління позивача.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із договору довічного утримання та мають регулюватися положеннями глав 1, 2, 3, 5 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Статтею 12 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки і чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 14 вказаного Кодексу сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Положеннями ч. 2 ст.40 СК України та п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності.

За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім'ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов'язки подружжя. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім'ї.

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім'ю чи про його відсутність.

Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем обставини фіктивності укладеного ним з відповідачем 30.04.2016 року шлюбу та порушення таким чином його прав, які підлягають судовому захисту шляхом визнання вказаного шлюбу недійсним з підстави його фіктивності.

У відповідності до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551.20 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 14, 21, 40 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 30.04.2016 року виконавчим комітетом Житньогірської сільської ради Рокитнянського району Київської області за актовим записом № 3, визнати недійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне обгрунтування виготовлено 04.10.2016 року.

Суддя О.В. Литвин