Провадження №2/193/333/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

25 липня 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумська О. В.

при секретарі Палій Л. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до Софіївської селищної ради, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом 04 липня 2016 року, обґрунтовуючи його тим, що на початку жовтня 1984 року по домашній угоді придбала для проживання у ОСОБА_3 житловий будинок № 35 по провул. Чкалова Софіївського району смт. Софіївка. 11 жовтня 1984 року позивач зареєструвалась в даному житловому будинку. Оселившись в будинку позивач за власні кошти та власними силами зробила у ньому ремонт, відремонтувала господарчі споруди. В подальшому позивач завела власне домашнє господарство, вирощувала продукти харчування на присадибній ділянці домогосподарства, сплачувала земельний податок.

Крім цього позивачем було постійно велась оплата за комунальні послуги. З моменту її вселення в будинок і до теперішнього часу, крім неї цим будинком ніхто не користується ,позивач як єдина хто утримує домогосподарство у сфері її фактичного впливу.

Житловий будинок № 35 по провул. Чкалова в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області та не приватизованій присадибній ділянці розміром 0,11 га.

Відповідно до довідки ОКП «Софіївське БТІ» № 78 від 31.05.2016 року право власності на житловий будинок по провул. Чкалова, 35 в смт. Софіївка, Софіївського району не зареєстровано.

Таким чином, з 1984 року по теперішній час, тобто на протязі часу, що перевищує десять років, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє домоволодінням № 35 по провул. Чкалова в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, в зв'язку з чим просить визнати за нею, ОСОБА_1, право власності за набувальною давністю, загальною площею 43,1 м2, вартістю 50700 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі , та без фіксації технічними засобами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву слухати справу без участі їхнього представника. Проти заявлених вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач керувався нормами ст.344 Цивільного кодексу України та виходячи з доведеності позовних вимог . А саме , акцентує увагу, що з 1984 року вона добросовісно заволоділа чужим майном, а саме будинком № 35 по провул. Чкалова в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області та продовжує відкрито, безперервно володіти домоволодіння протягом більш, ніж десять років, а тому вважає, що позовні вимоги є законним та обґрунтованими.

Згідно довідки Софіївської селищної ради Софіївського району № 2022 від 30.05.2016 року ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та онукою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 25).

Згідно довідки від 30.05.2016 року видана Софіївською селищною радою Софіївського району ОСОБА_1 дійсно прописана та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 33), у звязку з впорядкуванням житлового фонду юридичну адресу житлового будинку по провул. Чкалова, було змінено з № 39 на № 35.

Відповідно до відмітки про місце реєстрації ОСОБА_1 у паспорті серії АМ 353736 від 22.08.2002 року, зареєстрована з 11.10.1984 року за адресою смт. Софіївка, провул. Чкалова, 35 (а.с. 18).

Згідно відомостей домової книги ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою з 11.10.1984 року (а.с. 6).

Відповідно до довідки ОКП «Софіївського БТІ» від 31.05.2016 року право власності на житловий будинок розташований за адресою: провул.Чкалова, 35 в смт. Софіївка ,не зареєстроване (а.с. 26).

Всі розрахунки по оплаті комунальних послуг здійснюється ОСОБА_1 ,що підтверджено квитанціями про оплату, повідомленнями.

Згідно звіту про незалежну оцінку домоволодіння по провул. Чкалова № 35 в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області ринкова вартість об'єкта станом на 10.06. 2016 року становить 50700,00 грн.

Приймаючи рішення про задоволенню позову , суд виходить з наступного .

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Таким чином, в розумінні вказаної статті ЦК України, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, тривалості та безтитульності володіння.

У відповідності до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Таким чином, суд приймає до уваги те, що з 1 січня 2001 року по теперішній час минуло більше 10 років.

Крім цього, відповідач в своїй заяві від 19 травня 2016 року ( вих. № 188/02-16) вказує, що проти заявлених вимог не заперечує. Вирішуючи питання щодо даної позиції відповідача, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України та у відповідності до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визнання відповідачем позову може бути підставою для ухвалення рішення про задоволення позову в тому випадку, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача ).

Дана позиція відповідача дає суду підставу вважати, що останній позов визнає, тобто не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок за позивачем. Отже, визнання позову зазначеним відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, позивач в частині визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно (садибу з господарськими будівлями та спорудами) надав суду достатньо доказів, а тому позов підлягає задоволенню.

Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат.

На підставі викладеного, ст.344 , 397 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 57, 88, 174, 212-214 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до Софіївської селищної ради ,про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на житловий будинок № 35 по провул. Чкалова в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, загальною площею 43,1 м 2, вартістю 50 700 гривень;

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Шумська