АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Батрин О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня 2015 року стягнуто з ТОВ «Нафта» на його користь нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток в сумі 71 216,26 грн., моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та 230 грн. витрат на правову допомогу. За даним рішенням судом видано виконавчий лист, але 15 липня 2015 року у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом державним виконавцем було відмовлено, оскільки ТОВ «Нафта» визнано банкрутом та розпочалася ліквідаційна процедура товариства. Він неодноразово звертався до арбітражного керуючого ТОВ «Нафта» із заявами щодо виконання вказаного рішення. Також на адресу Міністерства юстиції України надсилалися звернення з проханням провести перевірку діяльності арбітражного керуючого ТОВ «Нафта». Міністерством юстиції України перевірка арбітражного керуючого ТОВ «Нафта» була проведена, але його скарга залишена без задоволення. Внаслідок тривалого невиконання рішення суду йому завдано майнової шкоди, яку він оцінює у розмірі 76 446,26 грн. Також просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 представники Державної казначейської служби України, Головного управлення юстиції у Полтавській області не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник Міністерства юстиції України просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 25 грудня 2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Нафта», введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядника майном боржника - арбітражного керуючого Гайдукова С.П. Ухвалами Господарського суду Сумської області від 20 червня 2013 року та від 10 жовтня 2013 року затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Нафта». ОСОБА_1 до вказаного реєстру включений не був.

Постановою Господарського суду Сумської області від 12 листопада 2013 року ТОВ «Нафта» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ГайдуковаС.П.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня 2015 року стягнуто з ТОВ «Нафта» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату за період з 01 березня 2001 року по 20 червня 2011 року в сумі 6955 грн., компенсацію за невикористані відпустки в загальній сумі 1 807,68 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20 червня 2011 року по 17 квітня 2015 року в сумі 58 697,88 грн. та компенсацію за несвоєчасну виплату зарплати в сумі 3 755,70 грн., що разом складає суму коштів 71 216,26 грн., 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 230 грн. витрат на правову допомогу. Вказане рішення суду набрало законної сили 23 червня 2015 року (а. с. 9-10).

На виконання вказаного рішення 23 червня 2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області було видано виконавчий лист № 589/450/15-ц, який пред'явлений ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Снігура О.В. від 15 липня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 589/450/15-ц від 23 червня 2015 року у зв'язку з тим, що боржника визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру (а. с. 11-13).

Листами від 31 липня 2015 року, 08 вересня 2015 року, 25 вересня 2015 року та 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 звертався з заявами до ліквідатора ТОВ «Нафта» Гайдукова С.П. щодо прийняття до виконання виконавчих листів, виданих згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області та включення до реєстру кредиторів.

Ліквідатором підприємства-банкрута листами від 01 вересня 2015 року №02-01/206, від 14 вересня 2015 року №02-01/220, від 27 жовтня 2015 року №02-01/237, від 17 листопада 2015 року № 02-01/261 роз'яснено позивачу, що законодавством про банкрутство до компетенції ліквідатора не віднесено виконання виконавчих документів, а порядок подання заяви кредитора до боржника-банкрута чітко регламентований Законом.

01 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії арбітражного керуючого Гайдукова С.П. до Міністерства юстиції України.

Міністерством юстиції України розглянуто вказану заяву та за результатами її розгляду відповідно до п. 2.6.3 розділу II Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №1284/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 липня 2013 року за № 1113/23645 доручено Головному територіальному управлінню юстиції у Полтавській області провести перевірку діяльності арбітражного керуючого Гайдукова С.П. Комісією перевірки ГТУЮ у Полтавській області в частині перевірених питань за скаргою ОСОБА_1 в діяльності арбітражного керуючого Гайдукова С.П. під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Нафта» порушень вимог Конституції України, ГПК України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», іншого законодавства з питань банкрутства, не встановлено (акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 12 лютого 2016 року № 4).

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання рішення суду. Просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України матеріальну шкоду у розмірі 76 446,26 грн., що співмірно сумі стягнення за рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня 2015 року та моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати,зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов'язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону. Таким чином, повноваженнями з розгляду та включення до реєстру вимог кредиторів вимог кредиторів наділений виключно господарський суд.

Отже, ОСОБА_1 повинен був самостійно звернутися до господарського суду Сумської області з кредиторськими вимогами по зарплаті до банкрута ТОВ «Нафта», а не до ліквідатора ТОВ «Нафта».

Як було встановлено судом, позивач (апелянт) до господарського суду з вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати не звертався.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 26 листопада 2015 року затверджено звіт ліквідатора ТОВ «Нафта» та ліквідаційний баланс банкрута, ТОВ «Нафта» ліквідовано, провадження у справі про банкрутство припинено.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності неправомірних рішень, дій чи бездіяльності відповідачів, факту завдання моральної шкоди, а також причинного зв'язку між рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів та втратами позивача немайнового характеру. А тому висновки суду про відмову в задоволенні позову є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка доказам по справі, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді