_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7316/15-ц
Провадження № 2/520/79/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, суд,-

ВСТАНОВИВ:

25.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача, який 20.10.2015 року уточнила та просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 302855,00 грн., витрати на експертне дослідження у розмірі 1600 грн., та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., та стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 27.09.2014 року з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача було пошкоджено. Так як, автомобіль відповідача був застрахований у ПрАТ «СК «Галицька», після звернення позивача, страхова компанія погодилась виплатити страхове відшкодування потерпілому у розмірі 49 490 грн. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача різницю не покритої страховим відшкодуванням суми матеріальної шкоди, а також завдану моральну шкоду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 пояснили, що ознайомившись із висновком експерта, що було здійснено по справі, сторона позивача просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі різниці між визначеною висновком сумою та сумою, що позивачу відшкодовано страховою компанією, тобто у розмірі 292 593,00 грн. При цьому вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, та витрат на експертне дослідження підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що згодний відшкодувати завдану шкоду, але просив зменьшити розмір суми, яку спричинив позивачу.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав пояснення сторони позивача, та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши учасників справи, які з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 29.09.2014 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Форд», р/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Гагаріна у м. Одесі допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес», р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 30.03.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України /а.с. 9-11/.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до висновку № 5360 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріальних збитків, складеного судовим експертом ОСОБА_5 розмір матеріальних збитків нанесених власнику автомобіля «Мерседес», р/н НОМЕР_2 на момент ДТП складає 352 345,00 грн.; вартість відновлювального ремонту 221 132,91 грн.; ринкова вартість автомобіля 131 212,09 грн. /а.с. 12-60/.

Згідно платіжних доручень від 31.03.2015 року та від 05.05.2015 року вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження становить 1600 грн. /а.с. 61-62/.

Положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" № 5 від 12.06.2009 року розяснено, що у разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

У ході розгляду справи судом призначалась автотоварознавча експертиза. Так, відповідно до висновку № 7701 судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості відновлювального ремонту, втрати товарної вартості та матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, складеного 25.05.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес», р/н НОМЕР_2 станом на 29.09.2014 року складає 433 070,00 грн. У висновку зазначено, що оскільки вартість відновлювального ремонту (433 070,33 грн.) перевищує ринкову вартість автомобіля (342 083,00 грн.), то вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Мерседес», р/н НОМЕР_2 визначається рівною станом на 29.09.2014 року:

- 342 083,00 грн., тому як такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно (в разі передачі автомобіля відповідачу);

- 156 033,00 грн. в разі неможливості передачі автомобіля відповідачу /а.с. 163-171/.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що автомобіль відповідача на момент ДТП було застраховано у ПрАТ СК «Галицька», позивач вчасно повідомив страхову компанію про страховий випадок, а також двічі звертався із заявою про страхове відшкодування /а.с. 122-123/. Вказані обставини у судовому засіданні не заперечувалися і стороною відповідача. Окрім того, позивач вказала, що 28.04.2015 року страхова компанія сплатила їй страхове відшкодування у розмір 49 490,00 грн., у зв'язку із чим на теперішній час вона просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 292 593,00 грн. /342 083,00 грн. 49 490,00 грн./.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу підлягає відшкодуванню матеріальна шкода у розмірі 292 593,00 грн. та витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 600,00 грн.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, відповідно до абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіяні особі моральної шкоди, обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 454 ЦК України відшкодування моральної шкоди може бути зменшено судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Суд погоджується з доводами позивача про заподіяну їй моральну шкоду душевними стражданнями внаслідок ушкодження транспортного засобу, однак суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений в позовній заяві є завищеним, в звязку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає, що позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 10 000 грн.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166-1167, 1187 ЦК України, Законом України Про страхування, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 292 593,00 грн. /двісті девяносто дві тисячі пятсот девяносто три гривні 00 копійок/.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на експертне дослідження у розмірі 1600,00 /одна тисяча шістсот гривень 00 копійок/.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. /десять тисяч гривень 00 копійок/

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3654,00 грн. /три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні/.

В іншій частині вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.