У Х В А Л А

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, подану представником ОСОБА_8, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзине» про розірвання договорів оренди землі,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 9 лютого 2016 року позов задоволено, розірвано договори оренди землі, укладені між ТОВ «Агрофірма «Легедзине» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 6 квітня 2016 року рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 9 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року поновлено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, від імені яких діяла представник ОСОБА_8, строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Черкаської області від 6 квітня 2016 року та відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

У вересні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, від імені яких діє представник ОСОБА_8, звернулися до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 13, 21, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявники надали ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 серпня та 11 листопада 2015 року, 26 травня 2016 року, а також дві ухвали цього ж суду від 1 червня 2016 року.

Перевіривши доводи заявників, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга необґрунтована, викладені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності рішення суду апеляційної інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачами не доведено факт систематичної несплати ТОВ «Агрофірма «Легедзине» орендної плати.

У наданих для порівняння ухвалах від 3 серпня 2015 року, 26 травня 2016 року та двох ухвалах від 1 червня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які встановивши систематичність несплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору оренди, розірвали договори оренди землі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року суд на підставі статті 338 ЦПК України скасував рішення суду апеляційної інстанції і направив справу на новий розгляд у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема суд не перевірив доводів позивача про неотримання повідомлень щодо виплати орендної плати.

У судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, від імені яких діє представник ОСОБА_8, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзине» про розірвання договорів оренди землі за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, поданої представником ОСОБА_8, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Яреми