Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15 листопада 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № R4В, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 99999,00 грн., а він зобов'язався повернути його до 15 листопада 2018 року або достроково у випадках, передбачених кредитним договором, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,5% річних або іншому розмірі, передбаченому кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, однак, останній зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 29980,92 грн. за період з 15.07.2014 року по 28.07.2016 року; відсотків за користування кредитом у розмірі 12154,19 грн. за період з 17.08.2014 року по 28.07.2016 року; комісії за обслуговування кредиту у розмірі 34948,32 грн. за період з 17.08.2014 року по 28.07.2016 року. У зв'язку із порушенням умов кредитного договору на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості, проте відповідач у встановлений строк виплату не здійснив. Станом на 28.07.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 193004,59 грн., з яких 60721,69 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 29980,92 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 6077,68 грн. - інфляційні втрати (кредит); 863,79 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 12154,19 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 3038,79 грн. - інфляційні втрати (відсотки); 414,72 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку із порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків; 1327,74 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками; 34948,32 грн. - сума простроченої заборгованості по комісії; 1456,18 грн. - сума поточної заборгованості по комісії; 42020,57 грн. - пеня, нарахована у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 193004,59 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2895,07 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним. В іншій частині позов не визнав у зв'язку із мораторієм на стягнення штрафних санкцій у період проведення АТО.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 15 листопада 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № R4В, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 99999,00 грн., а він зобов'язався повернути його до 15 листопада 2018 року або достроково у випадках, передбачених кредитним договором, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,5% річних або іншому розмірі, передбаченому кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі.

Пунктом 4.3 кредитного договору № R4В від 15.11.2013 року передбачений період погашення кредиту, процентів - 15 число кожного місяця у відповідності до графіка.

З представленого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має загальну заборгованість, яка станом на 28.07.2016 року становить 193004,59 грн., з яких 60721,69 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 29980,92 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 6077,68 грн. - інфляційні втрати (кредит); 863,79 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 12154,19 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 3038,79 грн. - інфляційні втрати (відсотки); 414,72 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку із порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків; 1327,74 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками; 34948,32 грн. - сума простроченої заборгованості по комісії; 1456,18 грн. - сума поточної заборгованості по комісії; 42020,57 грн. - пеня, нарахована у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 5 ч. 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі.

Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем основної суми заборгованості, які містяться в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову.

Однак, при вирішенні питання щодо стягнення суми пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу у сумі 42020,57 грн. суд відзначає наступне.

За представленим розрахунком позивача сума пені була нарахована внаслідок невиплати щомісячної суми кредитного платежу за період з 17.06.2014 року по 28.07.2016 року.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно даного Переліку м. Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Відносно строків дії вказаного розпорядження та проведення антитерористичної операції суд відзначає, що за пунктом 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 затверджується перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Також у десятиденний строк після закінчення антитерористичної операції Кабінету Міністрів наказано прийняти остаточний перелік таких населених пунктів.

З огляду на вказані положення нормативних актів на сьогоднішній день відсутні дані щодо дати остаточного закінчення антитерористичної операції для визначення кінцевого періоду дії Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року відносно заборони нарахування пені та/або штрафів за кредитними договорами, зокрема, на території м.Маріуполя.

Отже, нарахування позивачем штрафних санкцій за період з 17 червня 2014 року по сьогоднішній день для боржника, який зареєстрований на території м.Маріуполя не відповідає вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для нарахування відповідачу ОСОБА_1 штрафних санкцій (пені) в сумі 42020,57 грн. за кредитним договором у період дії заборони з огляду на місце проживання відповідача та періоду нарахування пені, а тому вимоги позивача не ґрунтуються на законі, та в цій частині вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 57-59 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

З урахуванням переліченого, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість частини позовних вимог відносно заборгованості з повернення кредитних коштів, а саме 60721,69 грн. - поточної заборгованості за кредитом; 29980,92 грн. - заборгованості за простроченим кредитом; 6077,68 грн. - інфляційних втрат (кредит); 863,79 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 12154,19 грн. - суми простроченої заборгованості за відсотками; 3038,79 грн. - інфляційних втрат (відсотки); 414,72 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку із порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків; 1327,74 грн. - суми заборгованості за нарахованими відсотками; 34948,32 грн. - суми простроченої заборгованості по комісії; 1456,18 грн. - суми поточної заборгованості по комісії, а всього на загальну суму 150984,02 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2895,07 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2263,94 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 625, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R4В від 15.11.2013 року в сумі 150984,02 грн. (сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири гривні 02 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2263,94 грн. (дві тисячі двісті шістдесят три гривні 94 коп.).

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов