Провадження № 2/761/1960/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Маліновської В.М.

при секретарі - Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, про оспорювання батьківства та виключення із запису як батька з актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (Відповідач), третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про оспорювання батьківства та виключення із запису як батька з актового запису про народження дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2000 році було зареєстровано шлюб між сином ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та Відповідачкою. Влітку 2002 року Відповідачка народила дочку - ОСОБА_5, батьком якої було записано сина ОСОБА_3 - ОСОБА_4. 10 квітня 2015 року шлюб припинено в порядку ч. 1 ст. 104 Сімейного кодексу України. Сумніви ОСОБА_3, що ОСОБА_5 не є дочкою ОСОБА_4 грунтуються на тому, що коли її син був неповнолітнім хворів на свинку, мав 4 дружини та не мав дітей, під час вагітності відповідачки вона казала що її дитина, а не дитина сина; дитина не схожа на батька та його родичів, не схожа на ОСОБА_3 - бабусю чи дідуся; у ОСОБА_3, її сина та Відповідачки - різні групи крові; протягом усього шлюбу відповідачка вела аморальний спосіб життя, її неодноразово бачили в компаніях сторонніх чоловіків, їздила з чоловіками за кордон, вела себе неадекватно та ОСОБА_3 підозрює, що Відповідачка вживала наркотичні речовини; коли син ОСОБА_3 дізнався про чергову подорож відповідачки з іншим чоловіком в нього стався інсульт. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 просила виключити відомості про батьківство ОСОБА_4 з актового запису Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району управління юстиції у місті Києві.

Крім того, позивачем викладено клопотання про призначення судово-генетичної експертизи на предмет походження дитини ОСОБА_5, 2002 року народження, в якому позивач просила поставити на вирішення експертів наступні питання: Чи являється ОСОБА_1 біологічною бабусею ОСОБА_6? - Чи являється ОСОБА_4 (син ОСОБА_1) біологічним батьком ОСОБА_5?

Відповідачкою подано заперечення проти позовної заяви (а.с.43-45,78), в яких зазначено, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 із ОСОБА_4 у 2002 році вона (Відповідачка) народила доньку - ОСОБА_7 У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_4 помер. За час свого життя та перебування у шлюбі з ОСОБА_2 не оспорював свого батьківства. Так, ОСОБА_4 не мав сумнівів у тому, що ОСОБА_5 його дитина, оскільки мають зовнішню схожість, однакову групу крові (І+). Померлий ОСОБА_5 та Відповідачка перебувала за кордоном разом. Окрім того, Відповідачка ніколи не вживала наркотичні речовини. Доводи ОСОБА_3 щодо не схожості дитини на ОСОБА_4, різниці в групах крові, щодо ведення ОСОБА_2 аморального образу життя та вагітності від іншого чоловіка є необгрунтованими та безпідставними. Серед іншого, Відповідачка просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису, як батька, з актового запису про народження дитини.

Третя особа направила на адресу пояснення (а.с.17), в яких зазначила, що 28.05.2002р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. В актовому записі про народження батьком дитини записаний ОСОБА_4, матір'ю дитини - ОСОБА_2. Згідно зазначеного актового запису про народження, шлюб між батьками дитини зареєстровано 16.07.1999р. в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 102.

Ухвалою суду від 18.03.2016р. у справі призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи являється ОСОБА_1, 1933 року народження, біологічною бабусею ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 - Чи являється ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 року, біологічним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3? Проведення експертизи доручено експертам Відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського клінічного бюро судово-медичної експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с.81-82).

19 квітня 2016 року на адресу суду повернулась з експертної установи справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про оспорювання батьківства та виключення із запису як батька з актового запису про народження дитини, разом з листом від 11.04.2016р. № 11/663, згідно якого вирішити питання біологічного батьківства померлого ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_5, шляхом дослідження зразка крові його біологічної матері ОСОБА_1, неможливо, рівно як і встановити біологічну спорідненість між бабусею (по-батьку) та онукою (а.с.87).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2016р. провадження у справі відновлено та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.90).

До початку судового засідання 24.05.2016р. через канцелярію суду представником ОСОБА_3 - ОСОБА_8 подано повторне клопотання про призначення судово-генетичної експертизи (а.с.97-98). Ухвалою суду від 24.05.2016р. у задоволенні повторного клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-генетичної експертизи у вказаній цивільній справі, - відмовлено (а.с.104-105).

В судовому засіданні 09.09.2016р. за клопотанням представника Відповідача було допитано свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначила, що вона є матір'ю Відповідачки та бабусею ОСОБА_5 В 1999 році ОСОБА_4 та ОСОБА_2 одружились, жили окремо, проте на літо завжди приїздили на дачу. Дитина дуже любила батька. Свідок стверджує, що у 2009 році покійний ОСОБА_4 захворів - був ішемічний інсульт в результаті якого паралізувало на правий бік, проте в подальшому він видужав, самостійно ходив, розмовляв. Як зазначила свідок, зять виховував спільну з ОСОБА_2 дитину, водив в садок, школу. Ніколи покійний не говорив, що це не його дитина. У 2014 року Відповідачка разом з дитиною переїхали до свідка та її чоловіка, оскільки покійний почав пити.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що вона є кумою Відповідачки та хрестила ОСОБА_5 Познайомилась з відповідачкою в 1999 році на її весіллі з ОСОБА_4 У вересні 1999 році свідок одружилась з ОСОБА_11 - дядьком Відповідачки. З того часу вони почали дружити сім'ями, проводили разом свята, вихідні тощо. Померлий ОСОБА_4 та Відповідачка були дружною родиною, ОСОБА_4 дуже любив і визнавав дитину, доглядав і виховував, водив в садок, школу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник Відповідачки - ОСОБА_12 в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, надіслала на адресу суду лист від 30.07.2016р. № 166/02/04-31, в якому просила розглядати справу без присутності представника відділу, проти вимог заявника не заперечує (а.с.122).

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 липня 1999 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Старокиївського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 16.07.1999 року зроблено запис за № 102, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 16.07.1999р. (а.с.62).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилась дочка - ОСОБА_6, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 28.05.2002р. зроблено відповідний актовий запис за № 624, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві 28.05.2002р., в якому зазначено в графі «мати»: ОСОБА_2, «батько» - ОСОБА_4 (а.с.62).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 10.04.2015 року (а.с.3).

ОСОБА_3, яка є матір'ю ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про народження «Повторне» серії НОМЕР_4, виданим Печерським відділом РАЦС м. Києві 12.01.1991р. (а.с.77), зазначила, що її сумніви щодо того, що ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_4 грунтуються на тому, що коли її син був неповнолітнім хворів на свинку, мав 4 дружини та не мав дітей, дитина не схожа на батька та його родичів, не схожа на ОСОБА_3 - бабусю чи дідуся; у ОСОБА_3, її сина та Відповідачки - різні групи крові; протягом усього шлюбу відповідачка вела аморальний спосіб життя та можливо вживала наркотичні речовини.

Згідно з ч.1 ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 даного Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Статтею 137 СК України визначено, що якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред'явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці. Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК).

Відповідно до п.п. 11, 12 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 визначено судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.

Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Статтею 137 СК передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень ст. 37 ЦПК ( 1618-15 ) про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) (далі - ЦК): дружина, батьки й діти.

У зазначених випадках батьківство оспорюється шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України, на підтвердження відсутності кровного споріднення між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, водночас, станом на час розгляду справи в судовому засіданні з'ясовано, що біологічний матеріал покійного ОСОБА_4 відсутній, повторна судово-генетична експертиза не призначалась.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що з дня народження дитини і до 2015 року покійний ОСОБА_4 не звертався до суду з позовом про оспорювання батьківства, проте як зазначала ОСОБА_3 в судовому засіданні її син весь час знав, що ОСОБА_5 не його дочка. Наявні у справі докази свідчать про те, що батько ОСОБА_4 любив дитину - ОСОБА_5, виховував, водив в садок та школу, їздив разом з нею відпочивати, визнавав себе батьком.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про оспорювання батьківства та виключення із запису як батька з актового запису про народження дитини є такими, що не підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 136, 137 СК України, п.10-12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, про оспорювання батьківства та виключення із запису як батька з актового запису про народження дитини, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: