Справа 574/218/16-ц
Провадження 2/574/84/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді -Міщенко В. М.

при секретарі Ключник О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенська сільська рада Буринського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вознесенської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що являючись єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкування майна своєї матері, через втрату оригіналів Державних актів, та відсутністю правовстановлюючого документу на будинок не може оформити спадщину у нотаріальній конторі

Викладені вище обставини фактично унеможливлюють прийняття спадщини.

Представник позивача ОСОБА_2 заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримав, в судове засідання не з'явився про що надав відповідну заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з"явилися та надали заяви про розгляд справи без їх участі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд, дослідивши обставини справи, приходить до висновку, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивачки - ОСОБА_3, постійне місце проживання якого було с. Вознесенка Буринського району Сумської області.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із житлового будинку - А-1, веранди - а, а також господарських будівель та споруд: літньої кухні - Б, веранди до літньої кухні - б, сараю - В, сараю - Г, сараю - Д, огорожі - N. що розташовані по АДРЕСА_1.

Вартість (інвентаризаційна) вказаного нерухомого майна становить 39 530 грн., що підтверджується технічним паспортом БТІ.

Спадщину після його смерті прийняла його дружина, а мати позивачки, - ОСОБА_4, шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем.

На частину нерухомого майна ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Вознесенка Буринського району Сумської області помирає мати позивачки ОСОБА_4.

Після її смерті також відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли, в тому числі,:

земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.2019 га., що має кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована по АДРЕСА_1, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого 11 листопада 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_6;

земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0.2864 га., що має кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 11 листопада 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_7;

житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, який вона фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті чоловіка.

Відповідно до Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок загальна вартість вказаних ділянок становить 80 935 грн. 05 коп.

Спадкоємцем першої черги за законом на її майно стала позивачка, оскільки являється її донькою.

В установлений законом шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою, на підставі якої була заведена спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі.

Відповідно до ч.І ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після спливу вказаного строку позивачка звернулася до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, але нотаріус повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно він не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, та пояснив, що при таких обставинах питання успадкування підлягає у судовому порядку.

Крім того, відповідно до 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстицію України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

При таких обставинах право позивачки підлягає захисту судом, шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч.І ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Із ст. 1218 ЦК України випливає, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.І ст.1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя і народженими живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Що стосується спадкування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, то врахування підлягає слідуюче.

Правовстановлюючі документи на даний житловий будинок відсутні, в той же час вважаю, що він належить спадкодавцю виходячи з наступного.

При встановленні належності будинку спадкодавцю врахуванню підлягає те, що підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності.

На час здійснення будівництва питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на |килий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Так, із довідки Вознесенської сільської ради від 03 серпня 2015 року № 221 вбачається, що згідно записом в погосподарській книзі власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований до 1991 року.

Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями побудовано спадкодавцем власними зусиллями на відведеній для цих цілей земельній ділянці, що підтверджується приєднаним до позовної заяви Державним актом.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку певній особі є запис в по господарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Спадковий будинок збудовано спадкодавцем власними зусиллями до 1991 року у зв'язку з чим було здійснено відповідний запис в погосподарську книгу, що підтверджується вищевказаною довідкою сільської ради.

Дана обставина в повній мірі відповідає Вказівкам з ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, що були чинні на час здійснення будівництва.

В свою чергу, чинним на час здійснення будівництва законодавством не передбачалось виготовлення актів прийняття будинку в сільській місцевості в експлуатацію або звіту інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки доказом введення будинку в експлуатацію слугувало здійснення запису в погосподарську книгу.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до приєднаної до матеріалів позовної заяви копії технічного паспорту - будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований в 1960 році.

Згідно з п.3.1 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», - закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року об'єкти, зазначені у технічному паспорті, не підлягають прийняттю в експлуатацію у інспекції.

Як вбачається із вказаного Порядку, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законів, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На виконання вказаного порядку на моє замовлення було виготовлено технічний паспорт, копія якого долучається до матеріалів позовної заяви.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року № 868, для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Таким чином, єдиним документом, який підтверджує технічні характеристики об'єкта нерухомого майна, є технічний паспорт.

Згідно довідки Буринського районного лабораторного відділення ДУ «Сумський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» від 19.11.2015 року № 07- 1/338 - житловий будинок по АДРЕСА_1 збудовано відповідно до «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» № 173 від 19.06.1996 року.

Що стосується спадкування земельних ділянок, то врахування підлягає слідуюче.

Відповідно до 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстицію України № 296/5 від 22.02.2012 року - видача свідоцтва „дро право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Оригінали же Державних актів на право власності на земельну ділянку було втрачено, і на даний час позивачка змогла взяти в Держгеокадастрі лише їх ксерокопії.

Видати на даний час новий державний акт не має можливості, оскільки з набранням чинності останніх змін до Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та набрання чинності Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, а також втратою чинності Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України земельних ресурсів 04.05.1999 року № 43, змінився порядок отримання правовстановлюючих документів на землю.

Як вбачається із Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 11.11.2009 року, дійсно ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0.2019 га., що має кадастровий номер НОМЕР_4, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Крім того, із приєднаного до позову Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_8 також вбачається, що дійсно ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,2019 га., що має кадастровий номер НОМЕР_4, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 11.11.2009 року.

Із Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 11.11.2009 року, вбачається, що ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0.2864 га., що має кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Також Із приєднаного до позову Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_2 вбачається, що дійсно ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,2019 га., що має кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 11.11.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В той же час було звернуто увагу на те, що у вищезгаданих державних актах на право власності на земельну ділянку, прізвище моєї матері записано як «Головінська», що є відмінним від прізвища зазначеного в свідоцтві про її смерть, де вказано - «ОСОБА_4».

Видати на даний час новий державний акт взамін зіпсованого не має можливості у зв'язку зі змінамц у законодавстві.

В свою чергу те, що державний акт дійсно належить матері позивачки, підтверджується: самим Державним актом, довідкою сільської ради, свідоцтвом про смерть, з яких видно лише незначні розбіжності у написанні прізвища, вона проживала як на час видачі Державного акту так і на час смерті в с. Вознесенка Буринського району.

А також факт належності матері позивачки Державного акту також підтверджується приєднаними до позову Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

При таких обставинах, враховуючи те, що позивачка, являючись єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкування майна своєї матері, через втрату оригіналів Державних актів, та відсутністю правовстановлюючого документу на будинок не можу оформити спадщину у нотаріальній конторі, іншим шляхом ніж через суд я також не можу захистити свої права та інтереси,

Вознесенська сільська рада не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_1

Виходячи із вищевикладеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, ст. 25, 331, 392, 1233-1235 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 11.11.2009 року та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 11.11.2009 року, що видані на ім'я ОСОБА_4, на підсаві рішення Вознесенської сільської ради 25 сесії 5 скликання від 29.09.2009 року, належать померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Вознесенка Буринського району Сумської області ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, громадянкою Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_2, уроженкою с. Вознесенка Буринського району Сумської області, право власності на:

житловий будинок - А-1, веранду - а, а також господарські будівлі та споруди: літню кухню - Б, веранду до літньої кухні - б, сарай - В, сарай - Г, сарай - Д, огорожу - N. що розташовані по АДРЕСА_1;

земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.2019 га., що має кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована по АДРЕСА_1, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого 11 листопада 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_6;

земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0.2864 га., що має кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 11 листопада 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_7, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Вознесенка Буринськоро району Сумської області - ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: