30.09.2016 Справа № 756/2074/16-ц
Справа пр. №2/756/2510/16
ун. №756/2074/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно та вселення, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року їй виділено в користування кімнату АДРЕСА_1, інші кімнати АДРЕСА_2 в даній квартирі виділено в користування відповідачам, у спільному користуванні залишено кухню, ванну, коридор, вбиральню та вбудовану шафу.

Позивач зазначила, що приймаючи дане рішення Оболонський районний суд м. Києва виходив з того, що ОСОБА_1, як учаснику приватизації даної квартири, належить на праві власності 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 Крім того, вона успадкувала 1/36 частину даної квартири після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 Таким чином, ОСОБА_1 стверджувала, що її частка у згаданій квартирі складає 7/36 частин або 13,3 кв.м житлової площі. Крім того, вищевказаним рішенням суд встановив, що позивачу чиняться перешкоди в користуванні квартирою.

З цих підстав позивач просила суд вселити її у квартиру АДРЕСА_1

До початку розгляду справи по суті позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просила суд визнати за нею право власності на 7/36 частин квартири АДРЕСА_1 загальною площею 119,70 кв.м, в тому числі житловою площею 68,40 кв.м., а також вселити її у квартиру АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник позивача позов своєї довірительки з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти визнання за ОСОБА_1 права власності на 7/36 частин квартири АДРЕСА_1 загальною площею 119,70 кв.м, в тому числі житловою площею 68,40 кв.м.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на майно від 10.09.1998 року квартира АДРЕСА_1 загальною площею 120,30 кв.м належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам його сім'ї ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях. (а.с.14). Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 і після його смерті позивач ОСОБА_1 успадкувала 1/36 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 120,30 кв.м. Вона обладнана балконом площею 5,00 кв.м та складається з п'яти кімнат житловою площею 68,4 кв.м, у тому числі: перша кімната площею 11,6 кв.м, друга площею 12,2 кв.м, третя площею 16,7 кв.м, четверта площею 9,6 кв.м, п'ята площею 18,3 кв.м (а.с.9).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року, яке набрало законної сили, встановлено, що незважаючи на наявність зареєстрованого права власності у позивача на зазначену частку у спірній квартирі, а також норми ст.317 ЦК України, відповідно до якої власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, судом встановлено, що відповідачі своїми протиправними діями створюють перепони позивачу для користування квартирою.

Таким чином, даним судовим рішенням встановлено, що позивачу чиняться відповідачами перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Ч.1 ст.368 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з положеннями ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згоди про порядок володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 між її співвласниками не досягнуто.

Позивач стверджувала, що 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 належить їй як учаснику приватизації та 1/36 частина даної квартири була успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_6, а тому просила суд визнати за нею право власності на 7/36 частин квартири АДРЕСА_1 загальною площею - 119,70 кв.м, в тому числі житловою площею - 68,40 кв.м.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ч.1 ст.60 ЦПК України покладає на кожну зі сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Позивачем та його представником надано суду докази на підтвердження того, що відповідачі чинили та чинять ОСОБА_1 перешкоди у користуванні нею квартирою АДРЕСА_1 (документи на підтвердження звернення до правоохоронних органів щодо чинення відповідачами перешкод позивачеві у користуванні квартирою - а.с.13, належним чином засвідчена копія рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року - а.с.6-8), відповідачем ОСОБА_2 не спростувано твердження позивача, що остання не може проживати у спірній квартирі, коли забажає. Окрім цього, позивачем заявлено вимогу про її вселення у квартиру АДРЕСА_1

Зважаючи на вищевикладене, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про необхідність позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 368, 369, 391, 392 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.4, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно та вселення - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/36 частин квартири АДРЕСА_1 загальною площею 119,70 кв.м, в тому числі житловою площею 68,40 кв.м.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 (відомості стосовно ідентифікаційного номеру відсутні) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 662 (шістсот шістдесят дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (відомості стосовно ідентифікаційного номеру відсутні) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 662 (шістсот шістдесят дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (відомості стосовно ідентифікаційного номеру відсутні) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 662 (шістсот шістдесят дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 (відомості стосовно ідентифікаційного номеру відсутні) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 662 (шістсот шістдесят дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя В.В. Великохацька