Справа № 133/1180/14-ц Провадження № 22-ц/772/696/2016Головуючий в суді першої інстанції Слободяний О. Є.
Категорія 39Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2; відповідача ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4; представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6,

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, до ОСОБА_3, Зозулинецької сільської ради Козятинського району про встановлення факту батьківства, встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадщину за законом,

В с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та Зозулинецької сільської ради Козятинського району про встановлення факту батьківства, встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадщину за законом, яким просила встановити факт батьківства ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відносно ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Сошанське Козятинського району Вінницької області; встановити факт, що ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, дійсно є бабою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_6 право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: на ? частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1; на ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7594 га, що розташована на території Зозулинецької сільської ради; на ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,949 га, що розташована на території Зозулинецької сільської ради.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, до ОСОБА_3, Зозулинецької сільської ради Козятинського району про встановлення факту батьківства, встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадщину за законом.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 і її представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача Зозулинецької сільської ради апеляційну скаргу визнав, просить задовольнити її.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2005 року його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (а. с. 5).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що відомості про батька дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані за заявою матері; державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) (а. с. 54-55).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21.03.2009 року вбачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а. с. 7).

Із матеріалів справи вбачається, що до актового запису про смерть ОСОБА_8 було внесено зміни, а саме: в графі «відомості про померлу особу» виправлено по батькові з «ІНФОРМАЦІЯ_5» на «ІНФОРМАЦІЯ_5» (а. с. 49, 50-51).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого повторно 19 лютого 2014 року, ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а. с. 37).

Із довідки Зозулинецької сільської ради Козятинського району № 103 від 6 березня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 із сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю із ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 (а. с. 9).

Згідно відповідей Зозулинецької сільської ради Козятинського району від 18 листопада 2015 року № 256 та № 257 ОСОБА_2 і ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_5) проживали однією сім'єю довгий період (але за даними сільської ради не відомо, з якого і по який період) в АДРЕСА_3, але останніх два роки перед смертю ОСОБА_11 проживав в господарстві своєї матері ОСОБА_9 по АДРЕСА_4

Із відповіді Зозулинецької сільської ради Козятинського району вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_5) проживали однією сім'єю в період з 1998 по 2000 роки в АДРЕСА_3 (а. с. 206).

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання проте, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Тобто при вирішенні питання про встановлення батьківства щодо ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, слід застосовувати норми КпШС України, що були чинними на момент народження дитини.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 15 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до ст. 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття (ч. 2). При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства (ч. 3).

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, як беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не довела суду обставин, на які вона посилається як на підставу таких своїх вимог, і відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України не надала суду доказів, що достовірно підтверджують обставини визнання померлим ОСОБА_11 свого батьківства по відношенню до ОСОБА_6; доказів спільного проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_11 та матір'ю дитини - позивачем ОСОБА_2 до народження дитини; доказів спільного виховання та утримання ними дитини.

Проживання позивача ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_11 разом певний період, що вбачається із довідок та відповідей Зозулинецької сільської ради Козятинського району (а. с. 9, 198, 206) та випливає із показів свідків, не є достовірним підтвердженням походження дитини саме від померлого ОСОБА_11.

Крім того зазначені відповіді сільської ради містять суперечливі відомості щодо періоду проживання позивача із померлим ОСОБА_11 однією сім'єю, оскільки у відповіді № 256 від 18 листопада 2015 року зазначено, що за даними сільської ради не відомо, з якого і по який період вони проживали разом, а у відповіді № 268 від 3 грудня 2015 року зазначено період спільного проживання з 1998 по 2000 рік (а. с. 198, 206).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши встановлені по справі обставини і вимоги матеріального закону, прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, тому не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки її доводи є необґрунтованими і спростовуються наведеним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська