Справа № 591/1837/16-ц
Провадження № 2/591/1279/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В. секретаря Ханюкової-Липової І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, уточнивши свої вимоги, мотивує їх тим, що 19.03.2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з ним і знаходиться на його утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30.09.2015 року шлюб між ними було розірвано. Відповідачка не надає йому допомоги на утримання доньки. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання дитини у сумі 385 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що донька ОСОБА_3 після розірвання шлюбу майже весь час знаходиться у своєї бабусі матері позивача ОСОБА_4, яка і здійснює всі витрати на утримання онуки. Пояснив також, що він не проживає разом з ОСОБА_4 та із своєю донькою, але часто їх відвідує і допомагає матеріально.

Відповідачка позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. Пояснила, що при розірванні шлюбу суд не вирішував питання про місце проживання їхньої з позивачем спільної доньки ОСОБА_3, оскільки спору з цього приводу між ними не було. На даний час донька постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні, а до бабусі ОСОБА_4 часто ходить в гості, але позивач там не мешкає, тому вважає, що його позовні вимоги про стягнення на свою користь аліментів є безпідставними.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони 19.03.2005 року сторони вступили в шлюб, який розірвано рішенням Зарічного районного суду від 30.06.2015 року (а.с.5). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 4).

В судовому засіданні відповідач зазначив, що неповнолітня донька проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_3, і онука протягом тривалого часу з літа минулого року проживає у неї за адресою АДРЕСА_1, а до своєї матері ОСОБА_2 дитина ходить лише періодично. Всі витрати під час проживання у неї онуки здійснює свідок, а позивач приходить до них в гості, бо мешкає окремо, і також періодично надає матеріальну допомогу на утримання свої доньки.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є тіткою позивача і часто буває в гостях у ОСОБА_4 по вул. Черепіна, 82-Б, а тому неодноразово бачила там ОСОБА_3, яка проживає там з літа 2015 року. Пояснила також, що позивач проживає окремо, за іншою адресою.

Відповідачка надала суду довідку про те, що ОСОБА_3 навчається музиці, та англійський мові, і оплату за навчання здійснює ОСОБА_2 (а.с.15).

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей та їх батьків, відсутність у платника аліментів інших утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов наступних висновків. Позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що дитина проживає разом з ним та перебуває на його утримані. В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами спір між сторонами про місце проживання дитини не вирішувався, і дитина на даний час не проживає з батьком, а мешкає періодично у своєї бабусі ОСОБА_4 та разом з матірю ОСОБА_2 Отже, на думку суду, підстави для стягнення аліментів на користь позивача з матері дитини відсутні. Особисто ОСОБА_4 жодних вимог не заявляє, хоча встановлено, що під час проживання у неї онуки ОСОБА_3 вона здійснює витрати на її утримання. Виходячи з викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 180-182, 184 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В.Грищенко