Справа №442/3676/16-ц
Провадження №2/442/1375/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамар О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, а саме просить з урахуванням зменшених позовних просить визнати за ними право власності по ? частини автомобіля НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_3, свідоцтво НОМЕР_4, від 11.10.2014 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що вона з відповідачем з 12.06.2001 року перебуває у шлюбі. У вересні 2010 року вони з чоловіком придбали автомобіль НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_3, свідоцтво НОМЕР_4, від 11.10.2014 року за 60000 грн. Однак сімейне життя не склалось. Разом з тим, вони не можуть дійти згоди щодо поділу такого автомобіля.

Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у такій. Просила зменшені позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка була направлена своєчасно на останню відому судові адресу та через оголошення в пресі. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов слід задоволити.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 12.06.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Разом з тим, за час шлюбу сторонами було набуто спірне майно, відносно якого виник спір, а саме: автомобіль НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_3, свідоцтво НОМЕР_4, від 11.10.2014 року (а.с.5).

У п.п. 23,30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 року №11, закріплено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки тощо.

Стаття 60 СК презюмує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, хоча можливість про добровільне вирішення спору судом надавалася неодноразово, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Отже, суд приходить до висновку, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами за час перебування в шлюбі, а тому такий у відповідності до вимог ст. 60 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і частки у такому є рівними, протилежного не спростовано.

На підставі наведеного, у рамках заявлених вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, обставини по даній справі, фактичні позовні вимоги, що на думку суду, є всі підстави для визнання майна, придбаного сторонами у шлюбі, спільною сумісною власністю подружжя, та визнання за кожним в рівних частках права власності на спірний автомобіль.

За змістом вимог ст.ст. 88, 214 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача 275,60 грн. судового збору сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 80, 88, 209, 212-214, 215, 224 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 ідеальній частині GELLY MR 7151А, д.н. НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3, свідоцтво НОМЕР_4 , від 11.10.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення -з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Крамар О.В.