Справа № 645/2654/16-ц
Провадження № 2/645/1780/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий - суддя Ульяніч І.В.

секретаря судових засідань - Чигринової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про виселення з квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та просив виселити ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником ? частини квартири за вказаною адресою, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.02.2015 року, також власником ? частини квартири є його сестра ОСОБА_4. Квартира у спадок дісталась їм від їх мачухи ОСОБА_5, яка за життя дала згоду на вселення та реєстрацію в зазначеній квартирі відповідача ОСОБА_3, який після смерті ОСОБА_5 залишився проживати у вказаній квартирі. Зазначив, що як власник житла має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у зв'язку із чим просив виселити відповідача із спірної квартири.

Позивач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та пояснила, що спірна однокімнатна квартира належала на праві приватної власності мачухи позивача та третьої особи, а раніше належала батькові позивача та третьої особи. Після смерті батька позивача, квартиру успадкувала його дружина ОСОБА_5, яка стала мешкати в спірній квартирі із відповідачем ОСОБА_3 та дала згоду на його реєстрацію в квартирі. Після смерті ОСОБА_5 позивач та третя особа успадкували, згідно заповіту від 28.01.2014 року, квартиру по ? частині. Відповідачу пропонували в добровільному порядку покинути спірну квартиру, але на їх пропозицію він не погодився. Також зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями, не сплачує комунальні послуги за житло.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що в спірній квартирі він мешкає приблизно 5,5 років, мешкав разом із ОСОБА_5 сім"єю. В заповіті, який був складений від імені ОСОБА_5, його підпис, у зв'язку із її хворобою. У нього була усна домовленість із позивачем про те, що в спірній квартирі він буде мешкати скільки йому потрібно. Значення заповіту ОСОБА_5 він розумів, недійсним його в судовому порядку не визнавав. Іншого житла він не має, комунальні послуги він сплачував приблизно 3 місяці тому, також раніше давав гроші власникам за комунальні послуги в розмірі 1000 грн..

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Також зазначила, що вона є співвласником спірної квартири. Приблизно 5 років тому, ОСОБА_5 привела до спірної квартири відповідача ОСОБА_3, на що запитувала згоду у неї та у її брата - позивача по справі. Вони були не проти. За життя ОСОБА_5 хотіла залишити квартиру їй та брату, у зв'язку із чим залишила заповіт на їх користь. Після смерті ОСОБА_5 відповідач залишився мешкати в квартирі, виніс із квартири всю техніку та майно.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, третю особу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2015 року власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1, є по ? частині кожний - ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що також підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5,6)

Згідно наданої вимоги та квитанції на оплату комунальних послуг, вбачається, що по спірній квартирі є заборгованість по сплаті комунальних послуг.

Згідно копії паспорта відповідача та довідки довідково-адресного бюро, вбачається, що відповідач зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,13).

Згідно ст.. 316, 317 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.. 319, 321 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст.. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно правової позиції Верхового Суду України у справі № 6-92 цс 15 - передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Згідно правової позиції Верхового Суду України у справі № 6-158 цс 14 - відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав.

Таким чином, оцінюючи в сукупності отримані докази у судовому засіданні, суд находить встановленим, що відповідач, як член сім'ї колишнього власнику квартири - померлої ОСОБА_5, мав право користування спірною квартирою за життя ОСОБА_5. У зв'язку із її смертю та отриманням у спадок спірної квартири позивачем та третьою особою, відповідач втратив право користування спірною квартирою, у зв'язку із чим підлягає виселенню.

У відповідності зі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про виселення з квартири - задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя І. В. Ульяніч