АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9737/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2712/16Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя

зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю і поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 25 серпня 2016 року (т.3 а.с 88), просив суд - визнати спільним майном сторін приміщення магазину «Скарлет», що знаходиться по проспекту Свободи, будинок 18 у м. Кременчук; приміщення магазину «Скарлет» у будинку № 37/18 по вул. Ігоря Сердюка у м. Кременчуці; садовий будинок з господарськими спорудами на земельній ділянці по вулиці Річна, 1, у селі Кривуші у садівничому товаристві «Строітєль», кошти в сумі 566332,91 грн., отримані ним від продажу автомобіля Тойота Кемрі, 2012 року виробництва. Просив виділити йому у власність садовий будинок з господарськими будівлями вартістю 667320,00 грн., та кошти від продажу автомобіля в сумі 566 62,91 грн.; виділити у власність ОСОБА_4 приміщення магазину «Скарлет» по вулиці І. Сердюка, 37/18 вартістю 608300,00 грн. та магазину «Скарлет» по проспекту Свободи, 18 вартістю 894600,00 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на його користь компенсацію як різницю між вартістю майна в сумі 134608,00 грн, 1/2 частку доходів, отриманих нею від підприємницької діяльності за період з 2012 року по 2014 рік включно в сумі 581704,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 28 років перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 За час перебування в шлюбі ними за спільні кошти було придбано майно, яке підлягає поділу.

У грудні 2014 року із зустрічним позовом до суду звернулася ОСОБА_4 та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 18 серпня 2016 року (т.3, а.с. 78), просила визнати її особистою приватною власністю приміщення обох магазинів «Скарлет» вартістю 608300,00 грн. та 894600,00 грн.; визнати спільною сумісною власністю сторін садовий будинок з земельною ділянкою в садівничому товаристві «Строітєль» вартістю 667320,00 грн., грошові кошти, одержані ОСОБА_2 від продажу автомобіля Тойота Кемрі в сумі 556362,91 грн.; виділити їй у власність садовий будинок з земельною ділянкою в садівничому товаристві «Строітєль» вартістю 667320,00 грн., а ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 556362,91 грн., стягнувши з неї на його користь грошову компенсацію в сумі 100957,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що ОСОБА_2 з 1996 року і до розірвання шлюбу між ними у 2014 році ніде не працював, жив за рахунок коштів, які вона заробляла. Вказувала, що приміщення обох магазинів є її особистою приватною власністю, оскільки приміщення по вул. І. Сердюка, 37/18 у м. Кременчуці було придбано нею за позичені кошти, які повернула за неї її мати.

Другий магазин «Скарлет» по проспекту Свободи, 18 у м. Кременчуці, належить особисто їй, оскільки придбаний за отримані нею від підприємницької діяльності кошти.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано, що спільним майном колишнього подружжя, яке підлягає поділу між ними у рівних частках, є:

- приміщення магазину «Скарлет», що знаходиться по проспекту Свободи, будинок 28 у м. Кременчук (до перейменування вул. 60-річчя Жовтня), вартість якого становить 894600,00 грн.,

- приміщення магазину «Скарлет» у будинку № 38/18 по вулиці Ігоря Сердюка у м. Кременчук (до перейменування вул. Жовтнева), вартість якого становить 608300,00 грн.,

- садовий будинок з господарськими спорудами на земельній ділянці по вулиці Річна, 1, у селі Кривуші в садівничому товаристві «Строітєль» вартістю 667320,00 грн.

- грошові кошти в сумі 566362,91 грн., отримані ОСОБА_2 від продажу автомобіля Тойота Кемри, 2012 року виробництва.

Виділено у власність ОСОБА_2 садовий будинок з господарськими спорудами на земельній ділянці по вулиці Річна, 1, у селі Кривуші в садівничому товаристві «Строітєль» вартістю 667320,00 грн. та грошові кошти в сумі 566362,91 грн., отримані ним від продажу автомобіля Тойота Кемри, 2012 року виробництва, а всього майна на суму 1233682,91 грн.

Виділено у власність ОСОБА_4 приміщення магазину «Скарлет», що знаходиться по проспекту Свободи, будинок 28 у м. Кременчук (до перейменування вул. 60-річчя Жовтня), вартість якого становить 894600,00 грн., та приміщення магазину «Скарлет» у будинку № 38/18 по вул. Ігоря Сердюка у м. Кременчук (до перейменування вул. Жовтнева), вартість якого становить 608300,00 грн., а всього майна на суму 1502900,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 134608,55 грн. компенсації (грошові кошти в сумі 100957,09 грн. внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області).

У задоволенні інших позовних вимог сторін - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 в судове засідання до апеляційного суду не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду.

Адвокат ОСОБА_5 направив суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що ОСОБА_4 уклала з ним договір на представлення її інтересів у суді, але в нього відсутня була можливість ознайомитися з матеріалами справи, а 04 жовтня 2016 року він приймає участь у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів відхиляє клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи, так як причини неявки не є поважними.

Договір про надання правової допомоги був укладений 21 вересня 2016 року, а отже у нього було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи. Участь ОСОБА_5 у кримінальному провадженні 04 жовтня 2016 року належними доказами не підтверджена.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 1986 року по 26 листопада 2014 року. Спільне проживання припинили з червня 2014 року.

Родина проживала у чотирьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка належить сторонам та їх дітям на праві спільної сумісної власності (т.1, а.с.14-16). Після фактичного припинення подружніх відносин ОСОБА_2 у зазначеній квартирі не проживає.

ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (т.1, а.с.73) здійснює підприємницьку діяльність з березня 1994 року і до цього часу.

Встановлено, що ОСОБА_2 до 22 жовтня 1996 року працював у Кременчуцькому ВО «Дормаш» водієм (т.1, а.с.132).

17 лютого 2000 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_4 купила за 4675,00 грн. у ТОВ «Кіпарис» частину цілісного майнового комплексу, розташованого по вулиці Жовтневій, будинок № 37/18 у м. Кременчуці (т.1, а.с.11). В даний час - це приміщення магазину промислових товарі загальною площею 39,2 кв.м. (т.1, а.с.13).

18 травня 2005 року ОСОБА_4А, за 12632,00 грн. придбала у ОСОБА_6 квартиру № 51 по вулиці 60-річчя Жовтня, будинок № 18 у м. Кременчуці (т.1, а.с.7,8). В даний час - це вбудоване приміщення магазину непродовольчих товарів по проспекту Свободи,18 у м. Кременчуці загальною площею 57,9 кв.м.

У 2006 році подружжя придбало садовий будинок по вул. Річна, 1 в садівничому товаристві «Строітєль» у с. Кривуші, Кременчуцького району. У подальшому замість нього вони побудували новий садовий будинок, право власності на який оформлено рішенням Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 05 від 26 травня 2011 року на ім'я ОСОБА_2 (т.1, а.с. 45-53). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЗ № 161445 від 16 лютого 2010 року (т.2, а.с.148) земельна ділянка площею 0,0407 га. передана у власність ОСОБА_2 для ведення садівництва.

17 лютого 2012 року ОСОБА_2 купив у ТОВ «Компанія «Про ОСОБА_7» автомобіль Тойота Кемрі, 2012 року виробництва, за 322 404,00 грн. (т.1, а.с.53-58). На час ухвалення вказаного рішення ОСОБА_2 продав вказаний автомобіль. Сторони погодились з вартістю автомобіля Тойота Кемрі д.н.з. НОМЕР_1, визначеною судовою автотоварознавчою експертизою станом на 12 лютого 2016 року з урахуванням строку його експлуатації, в сумі 566 362,91 грн. (т.2, а.с.122-134).

Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Частина перша статті 71 СК України передбачає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності ( пункт 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі ( п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не доведено факт купівлі спірного майна за особисті кошти, у той час, як ОСОБА_2 приймав активну участь у веденні сімейного господарства та своєю працею допомогав дружині у підприємницькій діяльності, а тому спірне майно слід вважати спільним майном подружжя.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він повною мірою узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Враховуючи, що статтею 60 СК України встановлена презумпція спільності майна, придбаного особами за час перебування у шлюбі, ОСОБА_4, у відповідності до ст.ст. 10 ч. 3, 60 ч. 1 ЦПК України, зобов'язана довести факт купівлі спірного майна за особисті кошти, отримані від підприємницької діяльності.

Проте, доводи апелянта про те, що таке майно було придбано нею як приватним підприємцем та за кошти, отримані від підприємницької діяльності, які вона вважає особистими коштами, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Спірне майно придбавалося ОСОБА_4 як фізичною особою, а задекларовані нею доходи (т. 2 а.с. 2-41) не можуть із достовірністю вказувати на факт придбання приміщень, в яких розташовані магазини, за її особисті кошти.

Розписка, на яку посилається апелянт (т.2 а.с. 68), не підтверджує факт придбання ОСОБА_4 приміщень, в яких розташовані магазини, саме за ці кошти. Окрім того, з розписки не вбачається, що кошти, отримані у борг, в подальшому були повернуті матір'ю ОСОБА_4 - ОСОБА_8

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість ОСОБА_4А, не навела.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про помилковість судового рішення спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування або зміни рішень.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1 Судді --//-- ОСОБА_7 --//-- ОСОБА_9

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1