Справа № 214/8794/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить : визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 55 будинку 47 по вул. Мелешкіна у м. Кривому Розі .

В обґрунтування позову навела наступне. ОСОБА_5 була одружена з ОСОБА_6. Шлюб зареєстрований у Довгинцевському вiддiлi державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 512 від 08.10.2010 року. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_5 на Павлець.

Позивач ОСОБА_2 є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1. Право власності на дану квартиру було за позивачем зареєстровано 07.06.2006 року в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на підставі договору купівлі-продажу.

За згодою позивача ОСОБА_2, її батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 були зареєстровані 26 жовтня 2010 року в належній їй квартирі, де деякий час проживали разом з її сімєю. У червні 2013 року ОСОБА_4 виїхала до країни Італія на постійне місце мешкання. Адресу свого мешкання не повідомила, бо мешкає тимчасово в орендованому житлі з червня 2013 року до теперішнього часу. У лютому 2015 року батько ОСОБА_3 виїхав до країни Росія селище Долбіно на постійне місце мешкання, де і мешкає у родичів по теперішній час.

Згідно довідки «НоваКОМ» № 15 від 22.07.2015 року, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані батьки позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Приїхати до України та знятися добровільно з реєстраційного обліку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають можливості та коштів. Виїхали батько й мати позивача до іноземних країн на постійне місце мешкання добровільно, за власним бажанням. Ніяких домовленостей між власником житла ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не існує. Батьки тривалий час не проживають за місцем реєстрації. За комунальні послуги не сплачують, отже не мають ніяких законних підстав користуватися та бути зареєстрованим у житлі позивача.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 маючи реєстрацію у квартирі ОСОБА_2 створюють значні перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Вона змушена нести і додаткові витрати, оскільки відповідачі не проживають у квартирі, на них нараховуються комунальні платежі, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються. Позивач не має змоги у повній мірі здійснювати своє право власності. На теперішній час ОСОБА_2 не може оформити житлову субсидію. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні будь-хто інший, відповідачам не чинили. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і жилим приміщенням не користуються понад 6 місяців без поважних причин.

Оскільки об'єктивно порушуються права позивача ОСОБА_7, вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 ЦК України).

У відповідності до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі її відсутності в помешканні без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, позов визнає.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надав показання, з яких вбачається, що доводиться позивачці рідним братом, а відповідачам сином. Йому відомо, що мати виїхала до Італії у 2012 році, а батько до Росії понад один рік назад. Батьки залишили квартиру добровільно, в квартирі не мешкають. Як йому відомо зі слів батьків, вони не заперечують проти задоволення позову.

У судовому засіданні безпосередньо дослідженні наступні письмові докази: витяг про реєстрацію права власності (а.с.5), витяг (а.с.6), договір купівлі продажу (а.с.7), довідка (а.с.8,9), свідоцтво про шлюб (а.с.11), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.12), паспорт (а.с.10, 13-14, 15,16), міграційна картка (а.с.17).

Суд оцінюючи, відповідно до ст. 212 ЦПК України всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачці ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які є батьками позивачки. Відповідачі у вказаній квартирі не проживають без поважних причин понад 1 рік, оскільки ОСОБА_4 виїхала до Італії, а ОСОБА_3 до Росії.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивачки, показаннями свідка, витягом про реєстрацію права власності (а.с.5), договором купівлі продажу (а.с.7), довідками (а.с.8,9), свідоцтвом про шлюб (а.с.11), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.12), міграційною карткою (а.с.17).

Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі відсутні в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання кожного з них таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, 47/55.

Вислухавши представника позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 405 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 55 будинку 47 по вул. Мелешкіна у м. Кривому Розі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов