АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5119/16 Справа № 201/970/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черновськой Г. В. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Черкас Є.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 31 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк про зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що в провадженні Диканського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми авансу та моральної шкоди. В ході розгляду вказаної справи відповідачі не визнавали факту отримання від позивача грошових коштів у розмірі 10 538,00 доларів США в гривневому еквіваленті, які були зняті позивачем з банківського рахунку, що знаходився у ПАТ КБ «Приватбанк».

08 квітня 2015 року та 09 квітня 2015 року позивач звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про надання належним чином завіреної копії видаткового касового ордеру від 20 лютого 2012 року про зняття з валютного рахунку грошових коштів у вказаному розмірі, та валютно-обмінної квитанції від 20 лютого 2012 року про конвертацію іноземної валюти на гривню. Надані відповідачем копії документів є нечіткими, що не дозволяє позивачу їх розпізнати, у зв'язку з чим вона 14 квітня 2015 року повторно направила на адресу відповідача заяву з вимогою надати пояснення щодо нормативно-правового регулювання діяльності касира банку при видачі коштів з валютного рахунку, чи є його обов'язком запитувати про валюту, в якій кошти можуть бути видані.

В подальшому, 29 квітня 2015 року позивач направила на адресу відповідача скаргу на те, що відповідь на минулий лист та документів їй не надано. 31 липня 2015 року позивачем було заявлено вимогу до відповідача з вимогою стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. в даному листі позивач просила також направити їй належним чином завірені копії видаткового касового ордеру від 20 лютого 2012 року про зняття з валютного рахунку грошових коштів у сумі 10 538,00 доларів США та валютно-обмінної квитанції від 20 лютого 2012 року про конвертацію іноземної валюти на гривню, а також надати пояснення щодо нормативно-правового регулювання діяльності касира банку при видачі коштів з валютного рахунку, чи є його обов'язок запитувати про валюту, в якій кошти можуть бути видані. Надані відповідачем відповідь від 10 серпня 2015 року на думку позивача є неповною та невичерпною.

05 листопада 2015 року повторно звернулася до відповідача з вимогою надати пояснення, проте відповідь відповідача від 08 грудня 2015 року позивач вважає невизначеною.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд зобов'язати відповідача надати повну, вичерпну, з посиланням на нормативний документ відповідь щодо діяльності касира банку при видачі коштів з валютного рахунку, чи є його обов'язок запитувати про валюту, в якій кошти можуть бути видані; надати належним чином завірену довідку про залишок валютних коштів станом на 20 лютого 2012 року; надати належним чином завірені копії видаткового касового ордеру від 20 лютого 2012 року про зняття з валютного рахунку грошових коштів у сумі 10 538,00 доларів США, та валютно-обмінної квитанції від 20 лютого 2012 року про конвертацію іноземної валюти на гривню.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 31 березня 2016 року у позові відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 08 квітня 2015 року та 09 квітня 2015 року позивач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявами про надання належним чином завірених копій видаткового касового ордеру від 20 лютого 2012 року про зняття з валютного рахунку грошових коштів у сумі 10 538,00 доларів США та валютно-обмінної квитанції від 20 лютого 2012 року про конвертацію іноземної валюти на гривню (а. с. 22-23).

Листом від 29 квітня 2015 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-20150410/3839 ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідь на запит позивача та надіслано копію квитанції про здійснення валютно-обмінної операції від 20 лютого 2012 року (а. с. 24-25).

Вважаючи надані копії документів нечіткими, позивач повторно звернулася до відповідача з заявою від 14 квітня 2015 з вимогою надати пояснення щодо нормативно-правового регулювання діяльності касира банку при видачі коштів з валютного рахунку, чи є його обов'язок вирішувати з клієнтом банку питання про можливу конвертацію валюти (а.с. 26).

19 травня 2015 року позивач звернулася до Національного банку України зі скаргою на бездіяльність ПАТ КБ «Приватбанк» про неотримання нею копій запитуваних нею документів (а. с. 27).

31 липня 2015 року ОСОБА_2 було заявлено вимогу до відповідача про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. а також просила направити їй належним чином завірені копії видаткового касового ордеру від 20 лютого 2012 року про зняття з валютного рахунку грошових коштів у сумі 10 538,00 доларів США та валютно-обмінної квитанції від 20 лютого 2012 року про конвертацію іноземної валюти на гривню, копію договору від 18 жовтня 2011 року, укладеного між позивачем та Котелевським відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк» про відкриття валютного рахунку, а також надати пояснення щодо нормативно-правового регулювання діяльності касира банку при видачі коштів з валютного рахунку, чи є його обов'язок запитувати про валюту, в якій кошти можуть бути видані (30-33).

10 серпня 2015 року листом за № 20.1.0.0.0/7-20150731/3559 ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь на запитувану позивачем інформацію, а також надав копії чеків та договору (а.с. 34-40). Відповідачем у вказаному листі також було зазначено, що в ПАТ КБ «Приватбанк» існує послуга обміну валют, яку під час обслуговування касир може запропонувати клієнту та при позитивній відповіді здійснити валютообмін (а.с. 34).

Вважаючи вказану відповідь неповною та невичерпною, позивач 05 листопада 2015 року повторно звернулася на адресу відповідача з вимогою надати пояснення, а також копію відповіді банку на запит від 31 липня 2015 року та належним чином завірену довідку про залишок валютних коштів станом на 20 лютого 2012 року (а. с. 41-42).

В листі відповідача від 08 грудня 2015 року за № 20.1.0.0.0/7-20151112/4229 позивачу було повідомлено, що запитувану довідку банк не має можливості видати; копію відповіді банку на запит від 31 липня 2015 року відповідачем було направлено на адресу позивача (а.с. 45 зворот). Щодо пояснень, в яких випадках касир пропонує клієнту здійснити конвертацію, то відповідач зазначив, що при здійсненні касових операцій у відділеннях банку з валютою касир може запропонувати клієнту здійснити валютообмінну операцію.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодекам, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч.1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений нормами України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи до: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Крім того, статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування мольної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду із вказаним позовом зазначила, що відповідач на її запити належним чином не відреагував, а тому просила зобов'язати відповідача надати повну, вичерпну, з посиланням на нормативний документ відповідь щодо діяльності касира банку при видачі коштів з валютного рахунку, чи є його обов'язок запитувати про валюту, в якій кошти можуть бути видані; надати належним чином завірену довідку про залишок валютних коштів станом на 20 лютого 2012 року; надати належним чином завірені копії видаткового касового ордеру від 20 лютого 2012 року про зняття з валютного рахунку грошових коштів у сумі 10 538,00 доларів США, та валютно-обмінної квитанції від 20 лютого 2012 року про конвертацію іноземної валюти на гривню.

Тобто такого способу захисту цивільного права, який зазначає позивачка з приводу надання інформації, дана вимога не відноситься до способу захисту цивільного прав та інтересів, тобто положеннями чинного законодавства не передбачено, що рішення суду може спонукати фізичних чи юридичних осіб вчинити певні дії,у зв'язку з чим суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, про те, що судом порушено її право на судовий захист та обгрунтованість її позовних вимог, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки такого способу захисту який визначений позивачем не передбаченно діючим законодавством.

Інші доводи апеляційної скарги не спортовують висновків суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 31 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: