Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3953/16 Головуючий у 1-й інстанції: Черткова Н.І.
У Х В А Л А

29 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В., Савченко О.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа Головне управління Держсанепідемслужби у Запорізькій області, про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням прав споживача, що призвело до ушкодження здоровя,

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулись до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнювали і уточнювали. В обґрунтування вимог зазначали, що 05 вересня 2015 року під час святкування весілля їх друзів в ресторані отримали гостре кишкове отруєння, з приводу якого були госпіталізовані до інфекційного відділення міської лікарні. 08 вересня 2015 року спеціалістами Головного управління Держсанепідемслужби у Запорізькій області проведено епідеміологічне розслідування групового захворювання, за результатами якого було виявлено низку порушень санітарно-гігієнічних норм і правил на підприємстві громадського харчування, за що його очільника ОСОБА_4 17 вересня 2015 року було притягнуто до адміністративної відповідальності. Посилаючись на вказані обставини, просили суд на підставі ст.ст.16,1168 ЦК України, ст.ст.4, 22 п.3 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з відповідача на відшкодування майнової шкоди, яка полягає у витратах на придбання ліків, на користь ОСОБА_2 377,29 грн. , на користь ОСОБА_3 374, 59 грн., а також по 10 000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 377, 29 грн. майнової шкоди, 8 000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 374 грн. 59 коп. майнової шкоди, 8 000 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду ФОП ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

До апеляційної скарги додано письмове клопотання ФОП ОСОБА_4 про призначення судової психологічної експертизи, на вирішення якої поставити запитання:

1.Чи спричинена ОСОБА_2 і ОСОБА_3 моральна шкода внаслідок захворювання на сальмонельоз після вживання їжі в закладі громадського харчування?

2.Який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання кожному?

Позивачі проти заявленого клопотання заперечують, про що зазначили в своїх письмових запереченнях проти позову, вважають що по справі зібрано достатньо доказів на підтвердження їх позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав клопотання про призначення судової психологічної експертизи.

Розглянувши клопотання представника відповідача, колегія суддів вважає, що підстави для його задоволення відсутні.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До юридичних фактів, які мають довести позивачі у цій справ, зокрема, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди.

Доведення цих обставин із боку позивачів можливе на підставі доказів, перелічених у статті 57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з частиною другою статті 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 145 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами, або за клопотанням хоча б однієї віз сторін для встановлення характеру і ступеню ушкодження здоровя, психічного стану особи, віку особи.

Згідно з вимогами статей 147, 212 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим, оцінюється судом разом з іншими доказами та не має заздалегідь встановленого значення.

Зважаючи на те, що позивачі заперечують проти призначення і проведення судової психологічної експертизи, призначення якої у цій справі не є обовязковим, достатніх підстав для її призначення судом апеляційної інстанції судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.303, 143,145 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відхилити клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про призначення судової психологічної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: