Єдиний унікальний номер 242/1065/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1431/2016
Головуючий 1 інстанції Черков В.Г.
Категорія 53 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Біляєвої О.М., Гапонова А.В.

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Селидіввугілля», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Новогродівці Донецької області, про визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, визнання незаконним, скасування акту розслідування нещасного випадку та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Селидіввугілля», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Новогродівці Донецької області про визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, визнання незаконним скасування акту розслідування нещасного випадку та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилась позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати незаконним акт від 24 березня 2015 року за формою Н-5 про проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 12 серпня 2014 року, визнати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 12 серпня 2014 року таким, що пов'язаний з виробництвом, зобов'язати роботодавця провести розслідування нещасного випадку, який стався з позивачкою 12 серпня 2014 року під час виконання трудових обов'язків, про що скласти акт за формою Н-1.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, судом не було застосовано закон і нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, а саме «Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затверджений постановою КМУ від 30 листопада 2011 року №1232, оскільки відповідно до п.15 вказаного Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1 є перебування на робочому місці, на території підприємства для виконання потерпілим трудових обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу. При таких обставинах згідно вимог вказаного Порядку нещасний випадок, який трапився з позивачкою визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 3934 від 19 серпня 2016 року.

Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника.

Представник відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Новогродівці Донецької області в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 3936 від 19 серпня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що згідно акту Н-5 від 24 березня 2015 року нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 12 серпня 2014 року на ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» під час виконання нею трудових обов'язків, визнаний таким, що не пов'язаний з виробництвом.

З вказаного акту вбачається, що Новогродівською центральною міською лікарнею 12 серпня 2014 року ОСОБА_1 поставлений діагноз: гострий ішемічний інсульт з лівостороннім геміпарезом. Технічні та організаційні причини настання нещасного випадку відсутні, наявна психофізіологічна причина настання нещасного випадку - незадовільні фізичні дані або стан здоров'я. Повідомлення від Новогродівської ЦМЛ про звернення потерпілого з посиланням на настання нещасного випадку на виробництві до ВП «Шахта «Росія» не надходило. У лікарняному листі Новогродівської ЦМЛ вказаний код 1 «захворювання загальне». Комісією не було виявлено осіб, винних у випадку погіршення стану здоров'я ОСОБА_1

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивачки про те, що нещасний випадок, що стався з нею під час виконання трудових обов'язків, пов'язаний з виробництвом, є непереконливими, оскільки, згідно встановленого діагнозу та проведеним розслідуванням причин настання нещасного випадку нещасний випадок є таким, що не пов'язаний з виробництвом, і стався з причин загального захворювання позивачки. ВП «Шахта «Росія» було вчинено всі дії, передбачені чинним законодавством, для з'ясування причин настання нещасного випадку та його розслідування.

З вказаними висновками погоджується апеляційний суд.

Розглядаючи справу, суд обґрунтовано виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, який з 01 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII та має назву «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об'єднанням профспілок.

Згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» від 30 листопада 2011 року №1232, передбачено перелік обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1.

Так, згідно підпункту 18 п. 15 вищевказаного Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: раптове погіршення стану здоров'я потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обов'язків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не пройшов обов'язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку.

Крім того, пп. 2 п. 15 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві обставиною, за якою нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За результатами проведеного розслідування зазначеного нещасного випадку було складено акт за формою Н-5 від 24 березня 2015 року, відповідно до якого комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок, нещасний випадок, що стався з позивачкою 12 серпня 2014 року під час виконання нею трудових обов'язків, визнаний таким, що не пов'язаний з виробництвом, оскільки Новогродівською центральною міською лікарнею ОСОБА_1 поставлений діагноз: гострий ішемічний інсульт з лівостороннім геміпарезом, захворювання загальне. До цих висновків комісія дійшла на підставі лікарняного листа серії АГЛ № 689767 Новогродівської центральної міської лікарні. Позивачка встановлений діагноз не оскаржувала.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки, оскільки позивачкою не доведений належними та допустимими доказами прямий причинно-наслідковий зв'язок між хворобою ОСОБА_1 та впливом на неї небезпечних та шкідливих виробничих факторів, у тому числі факторів важкості чи напруженості трудового процесу, а тому підстави для визнання нещасного випадку, який стався з позивачкою, таким, що пов'язаний з виробництвом, відсутні.

Отже, зазначених висновків суд дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді