Справа № 2-3009-08
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Ткаченко І. І.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

представника органу ДВС Санжара О.М.,

представника заінтересованої особи ПАТ «КБ «Надра» Марченка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_4, інтереси якої представлені ОСОБА_1, заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відділ ПВР ДДВС МЮ України), публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра») на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В., -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу ПВР ДДВС МЮ України Медведєва Олександра Вячеславовича, в якій просив визнати нечинною та скасувати постанову від 29.09.2015 року про призначення експерта та зобов'язати державного виконавця Медведєва О.В. привести виконавче провадження у відповідність до ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом скасування всіх заходів, які вжиті державним виконавцем з метою примусового виконання рішення суду.

28.12.2015 року заявником, на виконання ухвали суду про залишення скарги без руху, подано уточнену скаргу, в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця по примусовому виконанню виконавчого листа, знову не вказуючи конкретні дії, які оскаржуються. Також просить зобов'язати державного виконавця привести виконавче провадження у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження», вказуючи вже, що шляхом скасування всіх заходів, які вжиті державним виконавцем з метою примусового виконання рішення. Також вже просить визнати нечинною та скасувати постанову державного виконавця від 29.09.2015 р. № 26395787 про призначення експерта у виконавчому провадженні.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 02.12.2010 року Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-3009/08 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 801/ГІ/2006-840 від 21.06.2006 в сумі 17 099 219 (сімнадцять мільйонів дев'яносто дев'ять тисяч двісті дев'ятнадцять) гривень 15 копійок, яка станом на (03.11.2008 за курсом НБУ дорівнює 2 953 845 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят три тисячі вісімсот сорок п'ять) доларів США 21 цент. За вищевказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження. В ході виконання рішення суду державним виконавцем у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 801/П/20 від 21.06.2006р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 562,7 кв.м., що складається з підвалу площею 60,20 кв.м.; вміщень 1 поверху площею 10,90 кв.м.; приміщень 2 поверху площею 111,70 і приміщень 3 поверху площею 118,0 кв.м.; приміщень 4 -поверху площ 117,9 кв.м. та приміщень №№ 1,2,3 загальною площею 144,0 кв. м., та належать на праві власності ОСОБА_4 шляхом продажу ВАТ КБ «Надра» вказаного предмету іншим особам за початковою ціною 9 309 200 грн. Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 передано ВАТ КБ «Надра» в управління з правом здачі житлового приміщення в найм будь якій особі. Стягувачу надані повноваження необхідні для проведення процедури продажу вказаних приміщень. 06.10.2015 року скаржнику надійшла постанова №26395787 від 29.09.2015 року про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - господарювання для участі у виконавчому провадженні. Відповідно до вказаної постанови державним виконавцем Медведєвим О.В. призначено експертна для надання висновку про оцінку та встановлення вартості нежилих приміщень що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_4 для подальшої реалізації в примусовому порядку через СЕТАМ. Вважає, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку». Скаржник стверджує, що державний виконавець приймаючи рішення про призначення експерта для подальшої реалізації вищезазначеного майна, що перебуває в іпотеці, державний виконавець повинен був враховувати норми ЗУ «Про заставу» якими встановлені особливості звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок його вартості вимог іпотекодержателя, порушив його законні права та інтереси. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.11.2008 року визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, державний виконавець немає права приймати рішення про примусову реалізацію описаного й арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів, коли рішенням встановлений інший порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що дії вчинені державним виконавцем Медведєвим О.В. при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 2-3009/08 від 02.122010 р. порушують вимоги Закону України «Про виконавче провадження». У зв'язку з чим звернувся з даною скаргою до суду.

Представник особи, що подала скаргу, в судовому засіданні підтримав вимоги уточненої скарги, просив задовольнити з наведених в ній підстав. Надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі обставинам. Наполягав, що дії державного виконавця не відповідають закону, оскільки банк, як стягувач, має право самостійно, без звернення до органу ДВС. вчиняти необхідні дії, що відповідає постановлено на користь банку рішення.

Представник органу державної виконавчої служби в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог скарги, пояснив, що державним виконавцем Медведєвим О.В. при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 2-3009/08 від 02.122010 р. було забезпечено всіх заходів та проведено ряд дій щодо забезпечення виконання рішення суду. Вважає скаргу необґрунтованою, оскільки всі виконані дії відповідають законодавству про виконавче провадження.

Представник ПАТ КБ «Надра» в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог скарги, надавши письмові заперечення, посилаючись на такі обставини. Рішення Подільського районного суду м. Києва по справі № 2-3009-08 від 27.11.2008 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» в розмірі 17 099 219, 14 грн., на виконання якого було видано виконавчий лист № 2-3009/08 від.2010 року, а 10.05.2011 року відкрито виконавче провадження № 26395787, грошові кошти в рахунок погашення заборгованості стягувачу не надходили, виконавче провадження рахується не виконаним. Вважає правомірними та законними дії державного виконавця щодо вжиття заходів по примусовому виконанню рішення. Представник зауважив, що пред'явлення виконавчого листа до виконання є правом стягувача, який в цьому випадку ним скористався.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали виконавчого провадження та матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою державного виконавця від 10.05.2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3009/08 про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 801/ГІ/2006-840 від 21.06.2006 в сумі 17 099 219 гривень 15 копійок, яка станом на (03.11.2008 за курсом НБУ дорівнює 2 953 845 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят три тисячі вісімсот сорок п'ять) доларів США 21 цент, постановлено боржнику добровільно виконати рішення суду у семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вказана постанова надіслана ОСОБА_4 16.05.2011 року, скаржником вказана постанова в добровільному порядку виконана не була, а тому державним виконавцем, відповідно до ст.58 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження, яка передбачає, що визначення вартості майна боржника проводиться державним

виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення

вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки

нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та

річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної

діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою

діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна,

майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", для участі у виконавчому провадженні з метою проведення оцінки майна, призначено експерта постановою від 29.09.2015 р.

Відповідно до ст. 58 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе

сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Як вбачається з наданих матеріалів, 28.12.2015 року ОСОБА_4 скористалася своїм передбаченим законом правом та звернулася до відділу ПВР ДДВС МЮ України з заявою, в якій з результатами оцінки майна згодна не була.

Тому вимоги заявника щодо визнання нечинною та скасування постанови від 29.09.2015 р. про призначення експерта є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 30 даного закону державний виконавець проводить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме закінчення виконавчого провадження - згідно із ст. 49 цього Закону.

У своїх поясненнях представник заявника посилався на те, що в діях державного виконавця є порушення, а відтак просив зобов'язати державного виконавця визнати нечинною та скасувати постанову про призначення експерта та зобов'язати привести виконавче провадження у відповідність до ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом скасування всіх заходів вжитих державним виконавцем з метою примусового виконання рішення суду.

Стаття 4 ЗУ «Про державну виконавчу службу» визначає, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України..

Однак, вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Так, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України), в той час, як заявником по справі ставиться питання про зобов'язання державного не усунути порушення при їх наявності, а зобов'язання вчинити конкретні дії у виконавчому провадженні, щодо яких у матеріалах скарги та доданих до неї документів, не містяться належних та допустимих доказів.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені скарги ОСОБА_4, інтереси якої представлені ОСОБА_1, на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В, керуючись ст. ст. 11, 49, 50 Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383, 384, 386, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_4, інтереси якої представлені ОСОБА_1, заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В.- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва. Апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а в разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяН. М. Ларіонова