Справа № 153/2377/13-ц Провадження № 22-ц/772/2764/2016Головуючий в суді першої інстанції Головін В. А.
Категорія 20 Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Кучевського П.В.

Суддів : Зайцева А.Ю., Панасюка О.С.

при секретарі : Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_2, ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_8, ОСОБА_21, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_7, ОСОБА_32, ОСОБА_33 про визнання договору купівлі дійсним та визнання права власності,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_12 звернувся до суду із вищевказаним позовом у якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу майнових паїв укладений 01 листопада 2013 року між позивачами та відповідачем. Визнати за позивачем право власності на майнові паї у пайовому фонді КСП «Северинівське» реорганізованого в СТОВ «Северинівське», Ямпільського району Вінницької області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.11.2013 року між ОСОБА_12 та відповідачами в с. Северинівка, Ямпільського району, Вінницької області були укладені у простій письмовій формі договори купівлі-продажу майна, що належать їм на праві власності згідно Свідоцтв про право власності на майнові частки членів колективного сільськогосподарського підприємства, яке знаходиться у пайовому фонді КСП «Северинівське», реорганізованого в СТОВ «Северинівське» с.Северинівка, Ямпільського району, Вінницької області. За продаж майна відповідачі отримала кошти, відповідно до розміру їх часток. За домовленістю з відповідачами, договори мали бути посвідчені нотаріально. Відповідачі мали особисто зявитися в нотаріальну контору для посвідчення договорів. На даний час відповідачі відмовляються прибути до нотаріальної контори за різних причин (проживання в іншому місці, хвороби, відсутність коштів), у звязку з чим позивач не може належним чином оформити своє право на дане майно та змушений звернутися до суду із даним позовом

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулися до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційними скаргами на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року, та просять ухвалене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у майні пайового фонду майна КСП «Северинівське» с. Северинівка, виданих Северинівською сільською радою Ямпільського району Вінницької області, відповідачі мають право на пайовий фонд майна вказаного підприємства.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_12 посилався на те, що відповідачі ухиляються від посвідчення договору в нотаріальному порядку.

На підтвердження факту укладення договору, ОСОБА_12 надав суду Список власників майнових паїв, які передають у власність ОСОБА_12 свій майновий пай у зв'язку із викупом, на якому рукописним текстом зазначено, що це договір купівлі-продажу віз 01.11.2013 року (а.с. 6-7).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна та відбулося його виконання сторонами, відповідачі ухиляються від посвідчення договору у нотаріальному порядку, що є підставою для визнання договору дійсним відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним ( ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст.210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Крім цього, під час судового засідання у судді апеляційної інстанції ОСОБА_12 пояснив суду, що він та адвокат Вітвіцький О.Ю. у договорі купівлі-продажу власноручно вчинили підписи за усіх відповідачів, а насправді особи які продали майнові паї договір не підписували. Вказані обставини підтверджуються звукозиписом судового засідання та свідчать про нікчемність спірного договору встановлену Законом.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

При розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що договір купівлі-продажу нерухомого майна в силу ст. 657 ЦК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягав і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, і, відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на майнові паї у пайовому фонді КСП «Северинівське».

Суд першої інстанції не врахував, що однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, чого судом у справі встановлено не було.

Такі висновки щодо застосування норм права викладено у Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року №6-162цс12 та від 19 червня 2013 року №6-49цс13, які відповідно до приписів ст.360-7 ЦПК України повинні враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 частини 6 статті 130 ЦПК України суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Суд першої інстанції положення статті 130 ЦПК України не врахував, та вирішив питання про права та інтереси осіб, які не є сторонами по страві.

Так, зокрема, суд вказав відповідачами по справі ОСОБА_26 та ОСОБА_23, в той час, як згідно паспортних даних та майнових сертифікатів, (.с. 37, 38, 57, 58) власниками майнових паїв є ОСОБА_26 та ОСОБА_23.

Вказані обставини свідчать про неповне встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, неповноту перевірки законності і обґрунтованості рішення місцевого суду, порушення норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу, призвело до поверхневого вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи суд першої інстанції на не врахував, що договір купівлі-продажу майнових паїв в силу ст.657 ЦК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін.

Оскільки, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_12 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ П.В. Кучевський

Судді: /підпис/ А.Ю. Зайцев

/підпис/ О.С. Панасюк

Згідно із оригіналом

Головуючий: П.В. Кучевський