Справа № 463/1266/16-ц
Провадження № 2/463/1085/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Грицка Р.Р.,

при секретарі Кисиличин М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Корпорації будівельних підприємтсв «Карпатбуд» про визнання недійсним договору про пайову участь в будівництві та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним Договору № 1305-28-2803 про пайову участь в будівництві від 27.12.2005 року, укладеного між Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» і ОСОБА_3 Крім цього, просить стягнути з відповідача на її користь сплачені грошові кошти за цим договором в сумі 387840,0 грн., інфляційні втрати в сумі 830899,76 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 101651,69 грн., а всього в сумі 1320391,45 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного Договору про пайову участь у будівництві від 27.12.2005 року № 1305-28-2803, відповідач взяв на себе зобовязання прийняти її, як пайовика, в пайову участь будівництва цегляного будинку за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа по проекту 76,8 кв.м., а вона зобовязалася у термін до 05.07.2007 року сплатити відповідачу повну вартість квартири трьома внесками: перший внесок в розмірі 10 000 грн. до 05.04.2007 року, другий внесок 193920,0 грн. до 05.05.2007 року та третій внесок 183920,0 грн. до 05.07.2007 року. Вказала, що свої зобовязання за умовами договору вона виконала в повному обсязі, сплативши відповідачу пайових внесків на загальну суму 387840,0 грн., що підтверджується довідкою відповідача. В той же час, відповідач свої зобовязання за умовами договору не виконав, квартиру в будинку їй не передав, на її інформаційний запит надав відповідь, згідно з якою відмовився надавати будь-яку інформацію про стан будівництва нібито через знищення документації за спливом строків, чим порушив п.3.1 умов договору. Крім цього, відповіддю від 08.02.2016 року повідомив її про те, що жодних договорів із нею не укладав та гроші не отримував, хоча раніше ним було надано довідку про сплату пайових внесків. Таким чином з посиланнями на положення ст.ст.203, 215, 230 ЦК України вважає, що договір є недійсним, оскільки зобовязання за ним виконала лише одна сторона, а відповідач взятих на себе зобовязань не виконав в повному обсязі та в незаконний спосіб уникає від їх виконання. Одночасно із визнанням договору недійсним, просить стягнути з відповідача грошові кошти, які нею були сплачені на виконання умов договору, та які безпідставно утримуються відповідачем, а також інфляційні втрати та три відсотки річних за порушення зобовязання взятого за умовами договору. Просить позов задоволити та врахувати, що позовна давність для заявлених вимог не сплила в силу того, що перебіг такої слід рахувати з часу їх вимоги від 02.02.2016 року про виконання грошового зобовязання.

В судовому засіданні 15.09.2016 року представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з аналогічних підстав. Суду додатково пояснив, що оригінал договору у його позивача не зберігся, копія цього договору, а також довідка КБП «Карпатбуд» про виплату пайових внесків, наявна в матеріалах цивільного провадження за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що перебуває на розгляді в Сихівському районному суді м.Львова.

28 вересня 2016 року позивач в судове засідання не зявилася з причин, що визнані судом не поважними, а тому з врахуванням уже наданих пояснень стороною позивача по суті справи, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні відносно позову заперечив та пояснив, що позовні вимоги є повністю безпідставними, оскільки між корпорацією Карпатбуд та ОСОБА_3 ніколи не укладалося жодних договорів про пайову участь, на виконання таких договорів грошових коштів не приймалося, а тому у відповідача не виникало ніяких зобовязань по наданню позивачу квартири, або щодо повернення безпідставно утримуваних грошових коштів. Крім цього зазначив, що дійсно ОСОБА_4 раніше являвся працівником відповідача, однак він не займав вказаної в довідці посади, не був уповноважений на видання довідок про внесення пайових внесків. А тому просить відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання 28 вересня 2016 року представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин своєї неявки не повідомив, а тому з врахуванням уже наданих пояснень стороною відповідача, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд у задоволенні позову відмовляє з наступних підстав.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом положень ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач звернулась до суду про визнання недійсним Договору № 1305-28-2803 про пайову участь в будівництві від 27.12.2005 року, укладеного між Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» і ОСОБА_3, з підстав передбачених ст.ст.203, 215, 230 ЦК України та обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач не має наміру виконувати свої зобовязання за умовами договору та уникає від виконання таких.

Дійсно, у відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При цьому, статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Крім цього, положеннями ст.230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З наведених правових норм випливає, що будь-який правочин за наявності обставин недотримання сторонами положень частин першої - третьої, п'ятої та шостої статті 203 ЦК України, а також введення одною із сторін правочину іншої сторони в оману щодо обставин, які мають істотне значення, може бути визнаний судом недійсним у випадку їх наявності виключно на момент укладення правочину та доведеності обставин вчинення такого правочину.

Такий висновок суду кореспондується із позицією Пленуму Верховного Суду України у п.8 Постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», де зазначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє у задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Однак, як вказав в судовому засіданні представник відповідача, що між сторонами оспорюваний правочин договір про пайову участь у будівництві не укладався, і між ними жодні договірні права та обовязки не виникали.

Наведені обставини позивач у встановленому законом порядку не спростував, як і не довів перед судом факту укладення між ОСОБА_3 та Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» оспорюваного договору 27.12.2005 року.

В матеріалах справи наявні лише дві копії договору від 27.12.2005 року № 1305-28-2803 про пайову участь в будівництві, укладеного між Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» і ОСОБА_3 (а.с.6-7, а.с.48-50), одна з яких завірена печаткою канцелярії Сихівського районного суду м.Львова. При цьому, на вимогу суду позивач оригіналу договору від 27.12.2005 року не представила. Як вказав в судовому засіданні представник позивача, такий у неї не зберігся, копія вказаного договору наявна в матеріалах іншої справи, що перебуває на розгляді в Сихівському районному суді м.Львова.

Крім цього, позивачем не доведено факту передачі грошових коштів відповідачу у сумі 387840,0 грн., оскільки копія довідки без дати та номеру (а.с.8) не являється в силу вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України належним та допустимим доказом, і не може підтверджувати наведені нею обставини. При цьому жодних інших платіжних документів позивачем суду не представлено.

За наведених обставин, оскільки відповідач категорично заперечує факт укладення між сторонами правочину, а позивач не в змозі довести факт, як його укладення, так і вчинення дій спрямованих на його виконання, суд не вправі вважати доведеними обставини вчинення правочину від 27.12.2005 року між ОСОБА_3 та Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд», а тому і підстав для задоволення позову про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, стягнення штрафних санкцій у суду немає.

Одночасно суд вважає за необхідне звернути увагу, що усі наведені у позовній заяві обґрунтування недійсності правочину стосуються обставин невиконання стороною відповідача умов оспорюваного договору в період після укладення самого правочину, а тому можуть бути підставою вимог про розірвання договору внаслідок порушення його умов, а не підставою вимог про визнання його недійсним.

Також суд не приймає до уваги покликання позивача на обставини щодо перебігу позовної давності, оскільки правила про позовну давність, відповідно до ст.267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушене, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд одночасно враховує майновий стан позивача та звільняє таку від сплати судових витрат, та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України на позивача судові витрати у справі не покладає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до Корпорації будівельних підприємтсв «Карпатбуд» про визнання недійсним договору про пайову участь в будівництві та стягнення грошових коштів відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грицко Р.Р.