Справа № 727/3097/15-ц
Провадження № 2/727/127/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Семенка О.В.

при секретарі: Гончарук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу обліку та приватизації житла Управління житлового господарства Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, визнання свідоцтва про право власності на житло в частині визначення частки ОСОБА_3 у розмірі 96% - недійсним та включення майна в спадкову масу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу обліку та приватизації житла Управління житлового господарства Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, визнання свідоцтва про право власності на житло в частині визначення частки ОСОБА_3 у розмірі 96% - недійсним та включення майна в спадкову масу.

Позивач вказує, що під час перегляду свого домашнього архіву, вона віднайшла ряд документів з яких їй стало відомо, що її покійним чоловіком ОСОБА_2-Я. В., перебуваючи у попередньому зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 внаслідок обміну його двокімнатної квартири та її однокімнатної квартири було придбано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. В грудні 1993р. вказана квартира була приватизована. Станом на той час в квартирі проживало і було прописано 5 чоловік. 21 грудня 1994р. ОСОБА_3 одержала в Управлінні власності при виконкомі Чернівецької міської Ради свідоцтво про право власності на житло, в якому з невідомих причин зазначено, що їй належить 96% квартири, ОСОБА_2-Я.В. -1%, їхньому спільному покійному сину ОСОБА_4 - 1%, невістці ОСОБА_5 -1% і внучці ОСОБА_6 - 1%. Чоловікові стало про це відомо на початку 1998р. ним подано позов у Ленінський районний суд м. Чернівці про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

У клопотанні від 02 квітня 1998 року ОСОБА_2-Я.В. зазначено, що «Відповідач (ОСОБА_3В.) скористалась зайнятістю чоловіка, його довірою до неї, шляхом обману сфабрикувала заяву на приватизацію квартири, звернулась в органи приватизації про передачу їй у власність 96% житла, а мені та дітям по 1%. Своїми незаконними діями вона порушила не тільки моє право на власність, але й право невістки та малолітньої внучки.»

Зазначає, що під час розгляду вищевказаного спору її чоловіку стало відомо про існування заяви від 30 вересня 1993р. адресованої керівнику органу приватизації м. Чернівці щодо оформлення приватизації та передачу квартири в спільну часткову власність між членами сім'ї у вищезгаданому співвідношенні. На цій заяві проти прізвища чоловіка стоїть підпис, проте він взагалі не знав про існування вказаної заяви, ніколи її не бачив і тим більше не підписував, тобто підпис її чоловіка на вказаній заяві був сфабрикований.

В звязку з чим, вважає, що заява на приватизацію і щодо передачі квартири в спільну часткову власність між членами сім'ї у співвідношенні ОСОБА_3 - 96% квартири, ОСОБА_2-Я.В. - 1%, їхньому спільному покійному сину ОСОБА_4 - 1%, невістці ОСОБА_5 - 1% і внучці ОСОБА_6 - 1% містить ознаки підробки, була сфабрикована, а тому вона не може братися до уваги при розгляді питання про приватизацію. У зв'язку з цим є необхідність у визнанні свідоцтва про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та в якому визначено право спільної часткової власності на квартиру у співвідношенні ОСОБА_3В - 96% квартири, ОСОБА_2-Я.В. -1%, їхньому спільному покійному сину ОСОБА_4 - 1%, невістці ОСОБА_5 -1% і внучці ОСОБА_6 - 1%, в частині визначення часток ОСОБА_3 96% - недійсним.

Крім того, позивачу стало відомо про те, що у власності чоловіка була квартира, яка у спадкову масу після його смерті з невідомих причин не ввійшла. Припускає, що її покійним чоловіком ОСОБА_7-Б. В. було укладено договір щодо відчуження квартири, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22. На підставі положень СК України дана квартира належала до її з чоловіком спільної сумісної власності як подружжя

Їй, як дружині, нічого не було відомо про укладення договору дарування квартири, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22, жодної згоди на укладення вказаного договору вона не надавала. А тому вона прийшла до висновку, що при укладенні договору дарування квартири було порушено порядок укладення такого договору, встановлений ЦК України, а саме нею, як дружиною ОСОБА_7-Б.В. не було надано згоди на укладення вказаного договору, його нотаріальне посвідчення здійснювалося без її нотаріально посвідченої згоди, таким чином є всі підстави вважати договір дарування недійсним. Крім того, позивач вказує, що в період коли укладався даний договір дарування її чоловік був постійно стурбований, знервований, ввесь час через щось переживав, на її численні запитання з цього приводу, чоловік нічого не відповідав. Як їй стало відомо зараз, ОСОБА_2, син її чоловіка, на користь якого було укладено договір дарування шантажував чоловіка, вимагав в нього подарувати йому квартиру, погрожував, що відбере в нього все майно, адже має на це підстави, вимагав виділити йому частку у статутному фонді ПВНЗ «Західноукраїнський економіко-правничий університет», погрожував порушити проти чоловіка кримінальну справу, все це відбувалося за 2 тижні до моменту смерті ОСОБА_7-Б.В., який внаслідок дій свого сина потрапив в лікарню і перебував на стаціонарному лікуванні у Івано-Франківська міська поліклініка № 3. А тому вважає, що вказаний договір був написаний під тиском, що є ще однією підставою про визнання його недійсним.

Таким чином, вважає, що вона має право власності на ? частки у спільній сумісній власності подружжя і у разі смерті одного з подружжя - її чоловіка, тобто є всі підстави визнати за нею на підставі цього право власності на ? квартири, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22, що набута ними за час шлюбу і подарована, з порушенням чинного законодавства ОСОБА_2

За життя її померлим чоловіком ОСОБА_7-Б. В. не було складено заповіту, в звязку з чим вона є спадкоємцем першої черги.

А тому, на підставі викладеного просила: 1) Визнати договір відчуження квартири (дарування), що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22 недійсним; 2) Визнати за ОСОБА_8 право власності на ? квартири, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22 як частки у спільній сумісній власності подружжя, визнати за померлим ОСОБА_7-Б.В. право власності на ? квартири, як частки у спільній сумісній власності подружжя та включити до спадкового майна, що підлягає спадкуванню після смерті спадкодавця ОСОБА_9-В. ? належної йому частини вказаної квартири. 3) Визнати свідоцтво на право власності на житло №6001 від 20.17.1993р. в частині визначення частки ОСОБА_3 у розмірі 96% квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ум. Чернівці недійсним та визнати право власності за померлим ОСОБА_7-Б.В. на 48% частини вказаної квартири, і включити до спадкового майна, що підлягає спадкування після смерті ОСОБА_7-Б.В. 48% та 1% квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.17.1993р. №6001.

Окрім цього в ході судового розгляду ОСОБА_1 було надано заяву про збільшення позовних вимог.

В заяві зазначено, що під час судового розгляду даного спору їй стало відомо, що спірна квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, яке виникло на підставі договору дарування BMA №787450 від 10.11.2008 р., зареєстровано в реєстрі №4748, частка права власності 96/100. Вважає даний договір дарування недійсним у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не мала достатнього обсягу цивільної дієздатності, оскільки не могла розпоряджатись часткою у власності на квартиру №1 по вул. Фрунзе у м. Чернівці, так як незаконно набула право власності на частку розміром 96% шляхом зловживання довірою та обманом ОСОБА_7-Б. В.

Про факт наявності договору дарування від 10.11.2008 р. їй стало відомо під час судового засідання 23.03.2016 p.

В звязку з чим просила: 1) Поновити строки позовної давності щодо визнання недійсним договор дарування від 10.11.2008 р. у зв'язку з поважністю причин їх пропуску; 2) Визнати договір дарування 96%-частки квартири АДРЕСА_4 BMA №787450 від 10.11.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10, зареєстровано в реєстрі №4748 - недійсним.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позовних вимог не визнали, надали суду письмові заперечення, в яких просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в тому числі, у звязку з пропуском позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_3, позовних вимог не визнала, надала суду письмову заяву, в якій просила застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 позовну давність та в звязку з цим у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача відділу обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Чернівецької міської ради позовних вимог не визнав, надав свої пояснення.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 04.08.1970 року по 22.11.1996 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та свідоцтва про розірвання шлюбу.(а.с.

26.12.1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження.(а.с.9).

22.08.2007 року ОСОБА_7 у віці 66 років помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.(а.с.10).

З копій інформаційної довідки ЧКОБТІ (а.с.66) та інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.133-135) встановлено, що ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.1994 року було придбано квартиру за адресою м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22, яка в подальшому була подарована ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 03.08.2007 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналізуючи зазначені норми та враховуючи вищевказані докази суд приходить до висновку, що квартира за адресою м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22 була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7-Б. В. і ОСОБА_12 Дана квартира була придбана ОСОБА_7-Б. В. до укладення шлюбу з ОСОБА_1, а тому відсутні правові підстави вважати, що спірна квартира була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7-Б. В. і ОСОБА_1, внаслідок чого відсутні підстави вважати, що був порушений порядок укладення договору дарування спірної квартири в частині не надання згоди позивача, оскільки отримання згоди саме позивача на вчинення ОСОБА_7-Б. В. будь-яких дій з даною квартирою законом не передбачено.

Посилання позивача на те, що договір дарування квартири за адресою м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22 був укладений під тиском, що у відповідності до ст. 231 ЦК України є підставою для визнання його недійсним, не може братись судом до уваги, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження зазначених обставин. Також суд бере до уваги, що за життя ОСОБА_7-Б. В. було складено заповіт, в якому останній заповідав квартиру за адресою м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22 своєму сину ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами спадкової справи. А тому вважати, що ОСОБА_7-Б. В. уклав договір дарування даної квартири сину ОСОБА_2 проти своєї волі, підстав не має.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання договору відчуження квартири (дарування), що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22 недійсним; та в частині визнання за ОСОБА_8 права власності на ? квартири, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Худякова, 4/22 як частки у спільній сумісній власності подружжя, визнання за померлим ОСОБА_7-Б.В. право власності на ? квартири, як частки у спільній сумісній власності подружжя та включення до спадкового майна, що підлягає спадкуванню після смерті спадкодавця ОСОБА_9-В. ? належної йому частини вказаної квартири - задоволенню не підлягають.

Стосовно спірної квартири, яка розташована за адресою м. Чернівці вул. Аксенина Василя (Фрунзе)АДРЕСА_5, судом встановлено, що дана квартира в 1993 році була приватизована і належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 96%, та членам її сімї: ОСОБА_7 -1%, ОСОБА_13 1%, ОСОБА_5 - 1%, ОСОБА_6 1%, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло. В подальшому, 10.11.2008 року, ОСОБА_12 свою частку у розмірі 96% подарувала сину ОСОБА_2, що підтверджується копією інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно.(а.с.133-135)

Дії щодо приватизації спірної квартири та видачі свідоцтва про право власності на житло вчинялися органом приватизації на підставі заяви ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_14 ОСОБА_13 Ярослав-Богдана Володимировича, ОСОБА_6, в якій містяться підписи зазначених осіб, що засвідчені начальником ЖРЕП №2. Дана заява є офіційним документом. Будь-яких правових підстави вважати, що вона містить ознаки підроблення чи підписи в ній сфабриковані судом не встановлено.

Текст клопотання ОСОБА_7-Б. В. від 02.04.1998 року не є належним та допустимим доказом підроблення підпису у вищевказаній заяві. (а.с.11-12).

Будь-яких інших доказів, які б могли підтвердити факт підроблення в заяві на приватизацію квартири підпису ОСОБА_7-Б. В. та введення останнього в оману ОСОБА_3, позивачем не надано.

Твердження позивача про незаконність процедури приватизації даної квартири базується тільки на припущеннях, а тому немає підстав для визнання свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним.

Законність процедури приватизації та видачі свідоцтва про право власності на квартиру за адресою м. Чернівці вул. Аксенина Василя (Фрунзе) 65/1 була підтверджена в судовому засіданні представником відділу обліку та приватизації житла УЖГ ДЖКГ виконавчого комітету ЧМР.

З матеріалів справи також встановлено, що ОСОБА_7-Б. В. було достовірно відомо в яких саме частинах була приватизована квартира за адресою м. Чернівці вул. Аксенина Василя (Фрунзе), 65/1, що підтверджується копією ухвали Ленінського районного суду м. Чернівці від 07.02.2000 року (а.с. 52). Відсутність будь-яких доказів про те, що з 2000 року по 2007 рік ОСОБА_7-Б. В. звертався до суду з приводу порушення його прав під час приватизації даної квартири свідчить тільки про те, що його влаштовували визначені в свідоцтві про право власності частки і він не бажав їх оспорювати.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання свідоцтва на право власності на житло №6001 від 20.17.1993р. в частині визначення частки ОСОБА_3 у розмірі 96% квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ум. Чернівці недійсним та визнання права власності за померлим ОСОБА_7-Б.В. на 48% частини вказаної квартири, і включення до спадкового майна, що підлягає спадкування після смерті ОСОБА_7-Б.В. 48% та 1% квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.17.1993р. №6001 (а.с.15) - задоволенню не підлягають.

Стосовно визнання недійсним договору дарування BMA №787450 від 10.11.2008 р. судом встановлено, що 96% квартири за адресою АДРЕСА_2, які належали ОСОБА_3 на підставі договору дарування, 10.11.2008 року були подаровані ОСОБА_2, що підтверджується копією витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Позовна вимога про визнання вказаного договору дарування недійсним є прямо похідною і залежною від попередніх позовних вимог які судом не задоволені.

Враховуючи те, що незаконність набуття ОСОБА_3 права власності на частку розміром 96% шляхом зловживання довірою та обманом ОСОБА_7-Б. В. позивачем не доведено, то відповідач мала право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. А твердження позивача про те, що ОСОБА_3 не мала достатнього обсягу цивільної дієздатності при укладенні договору дарування є припущенням, що не може бути підставою для скасування договору.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання договору дарування 96%-частки квартири АДРЕСА_4 BMA №787450 від 10.11.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10, зареєстроваго в реєстрі №4748 недійсним, задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10,60,130,174,209, 213,215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу обліку та приватизації житла Управління житлового господарства Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, визнання свідоцтва про право власності на житло в частині визначення частки ОСОБА_3 у розмірі 96% - недійсним та включення майна в спадкову масу, а також про визнання договору дарування 96% - частки квартири АДРЕСА_4 BMA №787450 від 10.11.2008 р., недійсним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Чернівці ОСОБА_15