Справа № 490/7110/13-ц
н/п 2/490/2061/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

29 серпня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Головацькому О. С.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/7110/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Головацькому О. С.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, вимоги якого уточнило в ході розгляду справи по суті, про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 88529-CRED від 14.09.2007 року в загальному розмірі 5 664,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23.09.2014 року складає 76 358 грн. 13 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав, що Банк пропустив строк звернення із вимогою, передбачений ст. 1281 ЦК. При цьому також надав до суду письмові пояснення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності позивача та відповідача ОСОБА_2, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову та письмових заперечень, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 14 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 88529-CRED, відповідно до умов якого позивач надав їй кредит в розмірі 3 000 доларів США строком повернення до 14.09.2011 року, а ОСОБА_4, в свою чергу, зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом коштами в строки та в порядку, встановленому Кредитним договором.

Відповідно до умов Кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно з умовами Кредитного договору у випадку порушення зобов'язань за Кредитним договором, ОСОБА_4 зобов'язалася сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

ОСОБА_4 свої грошові зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 5 664,55 доларів США, що за курсом НБУ складає 76 358 грн. 13 коп., з яких: 2 295,10 доларів США заборгованість за кредитом, 3 369,45 доларів США.

В той же час, як вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 134161, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_4 померла 17.01.2011 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 219.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 42/2011 року від 25.01.2011 року, заведеної Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4, із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулися її син ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_2, тобто до цих осіб в силу ст. 1268 ЦК України перешли права та обов'язки спадкодавця.

Так, відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. ст. 1268-1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Зважаючи на те, що до складу спадщини включаються не лише права, а й обовязки спадкодавця (у тому числі обовязок з повернення кредиту), до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 1281 ЦК України.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеного у постанові у справі № 6-33цс15, оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків предявлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 померла 17.01.2011 року. Зважаючи на те, що Банк як кредитор не був обізнаний із смертю позичальника, суд погоджується із позицією представника відповідача про те, що Банк мав право предявити вимогу спадкоємцям після смерті ОСОБА_4 до 14 вересня 2012 року включно, тобто в межах року з дня настання строку вимоги.

В той же час, претензія кредитора від ПАТ КБ «Приватбанк» стосовно боржника ОСОБА_4 до нотаріальної контори не надходила, а позивач звернувся до суду із позовом лише 21 червня 2013 року, тобто із пропуском встановленого ЦК України строку для предявлення вимоги.

В силу вищезазначеного, ПАТ КБ «Приватбанк» як кредитор спадкодавця на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК України позбавляється права вимоги до спадкоємців.

При цьому, позбавлення кредитора права вимоги не повязується із тим, повідомили спадкоємці кредитора про відкриття спадщини чи ні, а повязаний виключно зі спливом встановленого законом строку.

Крім того, встановлені законом строки для пред'явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності. На ці строки не розповсюджуються норми ст. ст. 259, 263, 264 ЦК, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред'явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК строки претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою лише для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК) і не позбавляє особу самого матеріального права.

Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН