Справа № 341/350/15-ц
Провадження № 22-ц/779/546/2016
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою представника ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Галицького районного суду від 06 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що останній, як водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду не повідомив страховика у встановленому законом порядку про дорожньо-транспортну пригоду.

А оскільки позивачем здійснено страхову виплату в сумі 33 734,49 грн., просив стягнути з відповідача зазначену суму як відшкодування матеріальної шкоди.

Заочним рішенням Галицького районного суду від 06 листопада 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» відмовлено.

ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на дане рішення подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права.

Апелянт зазначив, що положення ст.ст.33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять жодних застережень про те, що право регресу залежить від того, чи вплинуло невчасне повідомлення на дослідження страхового випадку чи на виплату страхового відшкодування.

Законодавець регламентував безумовне виникнення права регресу у випадку невчасного повідомлення винуватцем про дорожньо-транспортну пригоду.

Оскільки невчасне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до положень ст. 37 Закону не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, то у зв»язку з цим, вважає апелянт, як гарантію для страхувальника законодавець встановив право регресу, яке виникає за умови невчасного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, належним чином не зясував обставин справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке просив скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник апелянта ПАТ Страхова компанія «Універсальна» в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2012 року між Страховою компанією «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено (поліс) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2324176 (а.с.5)

11.05.2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода учасниками якої були ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.10)

Згідно постанови Галицького районного суду від 17.02.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10.12.2013 року ОСОБА_4 звернулась до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про відшкодування матеріального збитку, отриманого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11.05.2013 року згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6)

Відповідно до Страхового акту №4881/1 ПАТ «Страхова компанія Універсальна» та додатку до нього від 14.03.2014 року, за заявою ОСОБА_4 від 10.12.2013 року комісія дійшла висновку про те, що відповідно до чинного законодавства та документів зібраних під час розслідування та опрацювання страхової справи заявлена подія є страховим випадком сума страхового відшкодування визначена у розмірі 33 734,49 грн. (а.с.12-13)

Відповідно до положень ч.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно положень ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Враховуючи встановлені по справі обставини, а саме те, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, такий зафіксований правоохоронними органами, ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, позивач добровільно сплатив страхове відшкодування, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку у такому випадку не може бути підставою для стягнення з відповідача матеріальної шкоди в порядку регресу, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ПАТ «СК «Універсальна».

Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 6-284цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для усіх судів України.

Посилання апелянта на те, що законодавець регламентував безумовне виникнення права регресу у випадку невчасного повідомлення винуватцем про дорожньо-транспортну пригоду не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов про відшкодування збитків та довести свої позовні вимоги у загальному порядку.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 06 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_5