УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору № HMK0GI від 07 листопада 2007 року ОСОБА_5 отримав у кредит грошові кошти в сумі 50 500 грн зі сплатою 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення до 07 листопада 2017 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ним та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки № HMK0GI від 07 листопада 2007 року, предметом якого є житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Банк зазначав, що позичальник свої зобов'язання не виконує та має заборгованість за кредитом станом на 24 грудня 2015 року у розмірі 35 226 грн 35 коп.

Враховуючи викладені обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив звернути стягнення на вказані квартиру та земельну ділянку шляхом їх продажу з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідачки та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у цій квартирі.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 06 квітня 2016 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № HMK0GI від 07 листопада 2007 року в розмірі 35 226 грн 36 коп., із яких заборгованість по тілу кредиту - 29 476 грн 31 коп., по відсотках -1 027 грн 45 коп., по пені - 1 520 грн 19 коп., по штрафу - 3 202 грн 40 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок загальною площею 74,70 кв. м., житловою площею 48,40 кв.м., та земельну ділянку площею 0,25 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом їх продажу ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладанням від імені банку договору купівлі-продажу, з будь-якою особою-покупцем, з початковою вартістю предмета іпотеки 723 789 грн.

В задоволені інших позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні вимог щодо виселення із жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, та направити справу в цій частині на розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про виселення, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 589, 590, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК Української РСР, ст. ст. 1, 33, 38-40 Закону України «Про іпотеку», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що передана відповідачкою в іпотеку квартира була придбана не за рахунок отриманих у кредит грошових коштів, а відтак відсутні правові підстави для виселення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду, оскільки він узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України № 6-39 цс 15 від 18 березня 2015 року та № 6-447 цс 15 від 24 червня 2015 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР).

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про виселення.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта

С.П. Штелик