РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/685/16-ц

Справа № 2/600/310/2016

19 вересня 2016 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: судді Вирсти М.М.

при секретарі Фещак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що батькові ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колишній колгоспний двір) в с.Ценів, вул.Заводська, 2, Козівського району, Тернопільської області на підставі свідоцтва на право особистої власності та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,28 га. на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акта.

Крім ОСОБА_3 членом колгоспного двору була мати ОСОБА_4.

18 лютого 2005 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповів ОСОБА_1 все належне майно.

ОСОБА_4 померла 19 лютого 2013 року.

23 листопада 2015 року ОСОБА_3 помер.

Державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода».

ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору вирішується в судовому порядку та у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок (А) загальною площею 76,8 м.кв., житловою площею 49,5 м.кв., літню кухню (Б) площею 19,9 м.кв., навіс (В) площею 17,8 м.кв., сарай (Г) площею 34,4 м.кв., гараж (Д) площею 31,4 м.кв., в с.Ценів, вул.Залізнична, 3, Козівського району, Тернопільської області; земельну ділянку площею 1,28 га., на території ОСОБА_2 сільської ради, належала ОСОБА_3 на підставі державного акта.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати за нею право власності на житловий будинок (А) загальною площею 76,8 м.кв., житловою площею 49,5 м.кв., літню кухню (Б) площею 19,9 м.кв., навіс (В) площею 17,8 м.кв., сарай (Г) площею 34,4 м.кв., гараж (Д) площею 31,4 м.кв., в с.Ценів, вул.Заводська, 2, Козівського району, Тернопільської області.

В судове засідання позивачка не з'явилась, подала клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Справу просить розглядати за її відсутності без застосування технічних засобів.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, просить справу розглядати за їх відсутності.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивачки, відзив на позов відповідача, перевіривши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_3 належали:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колишній колгоспний двір) в с.Ценів, вул.Заводська, 2, Козівського району, Тернопільської області на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 05 лютого 1991 року, підтверджується довідкою Козівського РБТІ №54 від 10 червня 2016 року (а.с.8), копією свідоцтва (а.с.10).

- земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2774 га. на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акта серії ЯБ №818754 від 15 березня 2006 року, підтверджується довідкою відділу Держгеокадатру у Козівському районі Тернопільської області №34-1909-99.5-2894/2-16 від 25 серпня 2016 року.

Згідно виписки з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року №262 від 12 травня 2016 року, членами колгоспного двору були ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.12).

18 лютого 2005 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповів ОСОБА_1 все належне майно (а.с.3).

19 лютого 2013 року ОСОБА_4 померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №149872 (а.с.5).

З ОСОБА_4 на час смерті проживали та були зареєстровані чоловік ОСОБА_3, дочка ОСОБА_1, зять ОСОБА_5, онук ОСОБА_5, онука ОСОБА_6, підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради №263 від 12 травня 2016 року (а.с.6).

23 листопада 2015 року ОСОБА_3 помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №197865 (а.с.2).

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради №356 від 15 липня 2016 року з ОСОБА_3 на час смерті проживали та були зареєстровані: дочка ОСОБА_1, зять ОСОБА_7, онуки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.4).

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №818754 від 15 березня 2006 року втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №68 від 02 вересня 2016 року.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору вирішується в судовому порядку та у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №524/01-16 від 20 липня 2016 року (а.с.7).

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно ч.1 ст.123 ЦК УРСР (в ред.1963), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності слід задовольнити.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1223, 1225, 1268, 1273 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок (А) загальною площею 76,8 м.кв., житловою площею 49,5 м.кв., літню кухню (Б) площею 19,9 м.кв., навіс (В) площею 17,8 м.кв., сарай (Г) площею 34,4 м.кв., гараж (Д) площею 31,4 м.кв., в с.Ценів, вул.Заводська, 2, Козівського району, Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,28 га., на території ОСОБА_2 сільської ради, Козівського району, Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:0489, належала ОСОБА_3 на підставі державного акта серії ЯБ №818754 від 15 березня 2006 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом: вірно