Справа № 372/964/16-ц
№2-728/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Падалці А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 18.03.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитну угоду № 2292032 на 5 580 грн. 00 коп., яке відбулось шляхом видачі позивачу кредитної картки в філіалі Київське ГРУ Обухівське відділення м. Українка №3 за заявою ОСОБА_1, підписаною власноруч, при цьому позивач зазначає те, що не отримував примірник кредитного договору, не був попереджений: про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, штрафні санкції в разі неналежного виконання); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту тощо. Отримавши споживчий кредит в сумі 5 580 грн. 00 коп., позивач використав кошти на власні потреби і щомісячно сплачував платежі, враховуючи невчасність сплати. ПАТ КБ «ПриватБанк» застосував до ОСОБА_1 штрафні санкції, проценти, механізм нарахування яких йому не пояснювався: ні за який період, чи змінювалась процентна ставка, чому запроваджені були такі банківські продукти як «Копілка» без його згоди, що також призвело до збільшення грошових коштів. На неодноразові вимоги позивача надати йому оригінал чи дублікат кредитного договору, відповідач відповідав відмовою. Тому позивач просить визнати кредитний договір недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину визначивши, що грошові кошти сплачені позивачем по кредитному договору є достатніми та такими, що повернуті позивальником, врахувавши порушення відповідачем ст.ст. 11,18,19 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позову повністю, в зв»язку з пропуском строків позовної давності визначені ст.. 257 ЦК України.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2292032, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 5 580 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права: можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, що визначено ч. 1 ст. 202 ЦК України. У свою чергу зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При укладенні договору, підписаного позивачем, який підтвердив цим свою згоду умовами даної угоди, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 215 ЦК України визначено підстави недійсності правочину, якими є недодержання в момент вчинення правочину вимог, встановлених ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону «Про банки і банківську діяльність» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: перелік послуг, що надаються банком; ціну банківських послуг; іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг.

Відповідно до п. п. 1.1., 2.1, 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року, ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу перед укладенням кредитного договору і під час укладення кредитного договору повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. В додатку до цих Правил зазначена таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 підписав заяву про надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» та анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», тим самим прийняв умови отримання кредиту. Належність підпису позивачу у наданих примірниках вищевказаних документів ним не оспорюється.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що при укладанні оспорюваного договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови, які були обумовлені згодою сторін, позивач ознайомився з усіма елементами вартості кредиту та іншими необхідними складовими оплат по ньому, погодився з ними. Доказів щодо несправедливості умов договору та порушення принципів добросовісності, їх невідповідності положенням ЦК України або іншим актам цивільного законодавства, порушень з боку кредитора ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 до суду не надав. За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, у звязку з його необґрунтованістю, безпідставністю та недоведеністю.

Що ж стосується клопотання представника відповідача про відмову в задоволенні позову в зв»язку зі спливом позовної давності, то суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки з матеріалів справи дані обставини не встановлені.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10,15,60,61,212-214,292,294 ЦПК України, ст. 215,257 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :