Номер провадження: 22-ц/785/2623/16
Головуючий у першій інстанції Теренчук Н. С.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, а також за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Великомихайлівської селищної ради об'єднаної територіальної громади Великомихайлівського району Одеської області про визнання заповіту недійсним,

встановила:

08 грудня 2014 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_5 про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку, земельної ділянки та рухомого майна. 12 травня 2014 року спадкодавцем було складено заповіт, згідно якого усе майно, яке належало йому на день його смерті, він заповідав позивачці.

Також зазначила, що окрім позивачки до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулись два сини спадкодавця: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 Ще за життя батька та матері, відносини між ним і відповідачем були вкрай складними. Відповідач неодноразово в стані алкогольного сп'яніння погрожував їм розправою, змушував їх втікати з домівки та переховуватися, перечікуючи агресивний стан свого сина. Вона постійно несла витрати на утримання свого покійного батька, доглядала за ним та вчиняла всі необхідні дії щодо його догляду, матеріального забезпечення та утримання.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд усунути ОСОБА_5 від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині, відкритої внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був його батьком.

В свою чергу, 28 січня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка ОСОБА_3 являється його рідною сестрою та крім неї у нього є ще рідний брат ОСОБА_7 Все своє життя він проживав у батьківському будинку разом з батьками, іншого житла у нього немає, своєї сім'ї також немає. Він являється інвалідом 2-ї групи в результаті отриманих ним поранень в 1985 році в ДРА, які були пов'язанні з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується відповідними документами.

Вперше отримувати пенсію він почав після смерті батька в 2014 році. Батькам він допомагав по господарству, заготовляв сіно для худоби та обробляв город, приймав участь в перекриті даху хати, будівництві господарських будівель (сараю).

Крім сестри матеріально та фізично батькові допомагав їх рідний брат ОСОБА_7, який постійно возив батька на своєму автомобілі до лікарні, в тому числі і в м. Одесу привозив секретаря Новопетрівської сільської ради додому для посвідчення першого батьківського заповіту на них трьох в рівних частках. На поховання батьків, на лікування батька тратилися батьківські кошти, які були виявлені після смерті матері. Останні роки життя батько тяжко хворів ішемічною хворобою серця. Цим безпорадним станом батька скористалася в своїх корисливих цілях його сестра і оформила на своє ім'я заповіт. В заповіті зазначені неправдиві та сфальсифіковані данні, а саме те, що заповіт підписаний іншою особою у зв'язку з тим, що батько був неписемний. Батько був досвідченою людиною, міг читати та писати в тому числі і розписуватися за себе.

Також вважає, що вищевказаний заповіт було незаконно внесено та зареєстровано у Спадковому реєстрі після смерті батька (заповідача) майже через два місяці після його посвідчення, а саме 07.07.2014 року.

З цих підстав, позивач за зустрічним позовом просив суд визнати заповіт ОСОБА_7 від 12 травня 2014 року, який складений та посвідчений секретарем Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району, Одеської області, ОСОБА_8, за реєстровим № 12 на користь ОСОБА_3, недійсним.

Крім того, 30 січня 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району, Одеської області про визнання заповіту недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, земельної ділянки та майна.

Крім нього до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися його рідні брат - ОСОБА_5 та сестра - ОСОБА_3 За життя батько оформив заповіт на них всіх трьох дітей, який було посвідчено секретарем Новопетрівської сільської ради, Великомихайлівського району, Одеської області ОСОБА_8 При написанні заяв у нотаріуса він з братом дізнався про існування іншого другого батькового заповіту, який було посвідчено тим же секретарем Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_8, за № 12 від 12.05.2014 року лише на ім'я ОСОБА_3

Посилаючись на зазначені обставини, та на те, що вищевказаний заповіт він вважає незаконним та сфальсифікованим, просив визнати його недійсним.

Ухвалою суду від 02.02.2015 року вищевказані позови були об'єднані в одне провадження (а.а.86).

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом було відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_3, Великомихайлівської селищної ради об'єднаної територіальної громади Великомихайлівського району Одеської області про визнання заповіту недійсним було відмовлено.

Рішенням суду було встановлено, що заповіт ОСОБА_7, який складено та посвідчено секретарем Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_8 12 травня 2014 року, за реєстровим номером 12, є нікчемним.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення, із ухваленням нового про задоволення її позовних вимог та про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, як первісних, так і зустрічних, суд першої інстанції виходив із того, що підстав для усунення спадкоємця ОСОБА_5 від права на спадкування за законом, а також про визнання спірного заповіту недійсним матеріали справи не містять.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є дітьми ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.05.2014 року .

Згідно матеріалів спадкової справи №210/2014, заведеної 11.06.2014 року, із заявами про прийняття спадщини у встановлений ст.1270 ЦК України строк, до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори звернулись всі троє дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1233, ч.1 ст 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Так, 12.05.2014 року спадкодавець ОСОБА_7 склав заповіт, який посвідчений секретарем Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_8 за реєстровим номером 12, яким він все своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, він заповів дочці - первісному позивачу ОСОБА_3 (а.с.8).

Звертаючись до суду з первісним позовом, позивач ОСОБА_3 просила суд усунути ОСОБА_5 від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині у зв'язку з тим, що він навмисно ухилявся від допомоги батькові, який в останній час тяжко хворів через похилий вік та вчиняв проти батьків протиправні дії.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного позову, суд виходив із того, що відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Тобто, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

З'ясувавши всі викладені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про відсутність підстав для усунення відповідача ОСОБА_5 від права на спадщину після смерті батька ОСОБА_7, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 став інвалідом 2 групи 23.07.2014 року, тобто вже після смерті спадкодавця ОСОБА_7 (а.с.36), а тому у нього не виникло права на обов'язкову долю у спадщині, як то передбачено ст. 1241 ЦК України.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 та позовних вимог ОСОБА_7 про визнання вищевказаного заповіту недійсним, то колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні вказаних позовних вимог, з огляду на наступні обставини.

Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складені особою, яка не мала на це право; складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

У відповідності до ст.1257 заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Із позовних заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вбачається, що останні роки життя батько тяжко хворів ішемічною хворобою серця, цим безпорадним станом батька скористалася в своїх корисливих цілях їх сестра ОСОБА_3 і оформила на своє ім'я заповіт, вважають, що в заповіті зазначені неправдиві та сфальсифіковані данні, а саме те що заповіт підписаний іншою особою у зв'язку з тим, що батько був неписемний, вказують, що їх батько був досвідченою людиною, міг читати та писати в тому числі і розписуватися за себе.

Однак в судовому засіданні встановлено, що стан здоров'я ОСОБА_7 був дуже поганим та постійно погіршувався, він був дуже слабким та підписати сам заповіт не міг, тому від його імені заповіт підписано іншою особою. Разом з тим, він все розумів, та перебував у здоровому розумі та твердій пам'яті.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було роз'яснено їх право заявити клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, але вони від проведення експертизи відмовились.

З огляду на викладене, позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не надали суду належних і допустимих доказів того, що їх батько ОСОБА_7 через стан здоров'я при складанні оспорюваного заповіту не розумів значення своїх дій та не керував ними.

При цьому, суд обгрунтовано зазначив у судовому рішенні, що згідно пояснень допитаної судом в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, яка на момент складання заповіту 12.05.2014 року ОСОБА_7 вона була секретарем Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, на момент складання заповіту ОСОБА_7 був дуже хворий, до сільської ради прийшла його донька ОСОБА_3 і сказала, що батько хоче скласти новий заповіт на її користь.

Коли вона прийшла додому до ОСОБА_7, він їй сказав, що хоче переписати заповіт на доньку, так як вона єдина хто про нього піклується, і тому він хоче усе майно заповісти їй. Вона почала пояснювати, що для того, щоб скласти заповіт необхідно заплатити державне мито, в цей же день ОСОБА_3 заплатила державне мито і принесла квитанцію і відповідний пакет документів. В той же день вона склала заповіт і при свідках, які були присутні при складанні минулого заповіту, зачитала заповіт і посвідчила підписом, так як ОСОБА_7 на той момент не міг розписатися. Пояснити, чому в заповіті вказано, що ОСОБА_7 неписемний, не змогла.

З огляду на викладене, колегія суддів також повністю погоджується з висновком суду про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про визнання спірного заповіту недійсним.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання спірного заповіту нікчемним, з огляду на наступні обставини.

Так, суд дійшов вказаного висновку, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути підписаний особисто заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст. 207 ЦК України у якій зазначено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати власноруч, за її дорученням текст правочину в її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. 1251-1252 ЦК України, зокрема заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Так, на момент посвідчення заповіту ОСОБА_7 від 12.05.2014 року дійсно діяв Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Міністерства юстиції України №3306/5 від 11.11.2011 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за №1298/20036.

Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного Порядку, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що секретаря Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_8 призначено посвідчувати заповіти Розпорядженням сільського голови Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 30.12.2010 року №49/СР-2010 «Про призначення відповідальної особи щодо вчинення посадовими особами органів місцевого самоврядування нотаріальних дій» (а.с.204).

Таким чином, судом встановлено, що Новопетрівською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області рішення щодо покладення повноважень по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради ОСОБА_8 не приймалося.

З цих підстав, суд дійшов висновку про те, що станом на 12.05.2014 року на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області не була визначена посадова особа по вчиненню нотаріальних дій, а секретар Новопетрівської сільської ради ОСОБА_8 не була уповноваженою особою на вчинення нотаріальних дій та не мала права на складання та посвідчення заповіту 12.05.2014 року від імені ОСОБА_7

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Однак яким саме органом ця особа має уповноважуватись ст. 1251 ЦК України не визначає. У ст.1252 ЦК України наведено перелік випадків, коли заповіт може бути посвідчений не нотаріусом. Подібний перелік міститься в ст. 40 Закону України «Про нотаріат». Підставами для виникнення повноважень на вчинення нотаріальних дій слід вважати:

особливе місцеперебування особи, яка звертається за вчиненням нотаріальної дії;

зайняття особою, до якої звертаються за вчиненням нотаріальної дії, відповідної посади. Обидві із вказаних підстав для виникнення повноважень у ОСОБА_8 були наявні.

Так, згідно листа голови Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_9 від 31.08.2015 року № 472/02-13, вищезазначене Розпорядження від 30.12.2010 року №49/СР-2010 «Про призначення відповідальної особи щодо вчинення посадовими особами органів місцевого самоврядування нотаріальних дій» було видане відповідно до ст. 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 37 Закону України «Про нотаріат», та ним уповноважено секретаря сільської ради ОСОБА_8 вчиняти нотаріальні дії (а.с.202).

Що стосується п. 1.2. вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами місцевого самоврядування, згідно якого нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій, то зазначене не спростовує право голови сільської ради видати Розпорядження Про призначення відповідальної особи, щодо вчинення посадовими особами органів місцевого самоврядування нотаріальних дій.

Так, сільська рада в розумінні ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування, що не є тотожним поняттю «відповідного» органу і не виключає можливість віднесення до нього юрисдикції голови відповідної ради як головної посадової особи територіальної громади відповідного села (ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядження сільського голови Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 30.12.2010 року №49 СР-2010 «Про призначення відповідальної особи, щодо вчинення посадовими особами органів місцевого самоврядування нотаріальних дій» на час посвідчення заповіту було чинним, ніким спростовувалось і не скасовувалось.

В матеріалах справи також наявна посадова інструкція від 04.01.2011 року №02 секретаря сільської ради та виконавчого комітету ОСОБА_8, затверджена Розпорядженням сільського голови №01 від 04.01.2011 року, відповідно до п.2.10. якої секретар сільської ради складає та засвідчує нотаріальні дії (а.с.206-208). Зазначена інструкція також ніким не спростована і не оскаржена.

Таким чином, секретар сільської ради та виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_8 у встановленому законом прядку наділена повноваженнями складати та посвідчувати нотаріальні дії, у тому числі заповіти на території вищевказаної сільської ради.

Крім цього, суд також виходив із того, що вчинення нотаріальної дії у вигляді посвідчення заповіту від імені ОСОБА_7 12 травня 2014 року відбулося з порушенням ЗУ «Про нотаріат», норм Цивільного кодексу України, та з не дотриманням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Так, суд виходив із того, що відповідно п.2.1. вищевказаного Порядку, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування.

В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Суд зазначив, що із тексту заповіту вбачається, що секретарем Новопетрівської сільської ради ОСОБА_8 взагалі не вказано місце вчинення даної нотаріальної дії та причина цього. З пояснень сторін та показань свідків у судовому засіданні встановлено, що заповіт від 12.05.2014 року, реєстр за №12, посвідчено поза межами приміщення сільської ради в житловому будинку по АДРЕСА_1, за місцем проживання ОСОБА_7

Однак, на думку колегії суддів, зазначені обставини є формальними і не можуть свідчити про нікчемність заповіту, оскільки в журналі реєстрації нотаріальних дій Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області вказано, що місцем вчинення нотаріальної дії є АДРЕСА_1 та причиною цього вказана хвороба спадкодавця.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та доводів своєї апеляційної скарги, а саме стосовно помилкового рішення суду щодо визнання спірного заповіту нікчемним.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року змінити та виключити із мотивувальної і резолютивної частин рішення висновок суду про те, що спірний заповіт ОСОБА_7, є нікчемним.

В іншій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними і необгрунтованими і не спростовують ухваленого рішення суду, яке ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року змінити.

Виключити із мотивувальної і резолютивної частин рішення висновок суду про те, що заповіт ОСОБА_7, який складено та посвідчено секретарем Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_8, 12 травня 2014 року, за реєстровим номером 12, є нікчемним.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко