РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

04.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 липня 1986 року Московським райвідділом ЗАГС м. Харкова, актовий запис №1072.

В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, шлюбні відносини між ними припинені з травня 2011 року, і з того часу вони мешкають окремо. Спільного господарства не ведуть. Спору з приводу майна подружжя між ними не має.

Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Вважав, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав.

Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про шлюб сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.07.1986 року. (а. с. 7).

Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, неповнолітніх дітей не мають, спільне господарство не ведуть; спору про розділ майна між ними немає; збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 у заяві наполягав на розірванні шлюбу, відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 169, 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (до шлюбу Корявец) ОСОБА_3, зареєстрований 05 липня 1986 року (актовий запис №1072) відділом ЗАГС Московського районного виконавчого комітету м. Харкова, - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його отримання.

Головуючий: