АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7684/16 Справа № 407/176/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.,

суддів Лаченкової О.В., Демченко Е.Л.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державних виконавців, заінтересовані особи: Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, Бабушкінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державних виконавців Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області.

У обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначав, що державними виконавцями невірно складено довідки-розрахунки його заборгованості по аліментам за період 2012-2015 років. У період з березня 2012 року по вересень 2013 року йому нараховано заборгованість зі сплати аліментів виходячи із середньо міської заробітної плати, як особі, яка не працює. Однак, згідно його трудової книжки, він працював: з 01.04.2012 року по 30.07.2012 року у ТОВ «Нафтова компанія партнер», з 10.09.2012 року по 28.07.2013 року у ТОВ «ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО», з 02.09.2013 року по 14.10.2013 року у ПАТ «Кримський Титан» філія «ВГМК» і у цей період йому нараховувалась заробітна плата. Крім того, у період з 2014-2015 років, він добровільно перераховував аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 22 800,00 руб., що еквівалентно 7600 грн.

На підставі вищенаведеного ОСОБА_2 просив визнати недійсним та скасувати: розрахунок заборгованості станом на 01.10.2013 року на суму 14 492,84 грн.; довідку-розрахунок станом на 01.09.2014 року на суму 23 894,33 грн.; довідку-розрахунок від 11.01.2016 року № 17 станом на 04.12.2015 року на суму 39 794,52 грн.; довідку-розрахунок від 20.07.2016 року № 305 на суму 50 464,52 грн., у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, відкритому за виконавчим листом № 407/176/2012 виданому 13.04.2012 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, складених державними виконавцями та начальником відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

У апеляційній скарзі заявник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу та задовольнити його скаргу у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у скарзі вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.04.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання їх сина аліменти у розмірі 1/3 частини щомісячного доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, до повноліття, починаючи з 23.02.2012 року. Виконавчий лист видано 13.04.2012 року (а.с. 67).

28.05.2012 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 407/176/2012 п/с 2/407/323/2012, виданому Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 13.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини. (а.с. 65, 66).

04.10.2013 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки, на той час, боржник працював у ТОВ «ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО» і виконавчий лист направлено до належного виконання до м. Вільногірська (а.с. 61, 62).

Також, державним виконавцем станом на 01.10.2013 року проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за період з березня 2012 року по вересень 2013 року на загальну суму 14 492,84 грн. (а.с. 63).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_2 посилався на те, що розрахунок заборгованості по аліментам, визначений державним виконавцем Бабушкінського ВДВС станом на 01.10.2013 року порушує його права, оскільки, здійснений неправильно з тих підстав, що він працював з 01.04.2012 року по 30.07.2012 року у ТОВ «Нафтова компанія партнер», а з 10.09.2012 року по 28.07.2013 року у ТОВ «ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО», з 02.09.2013 року по 14.10.2013 року у ПАТ «Кримський Титан» філія «ВГМК», а тому, при нарахуванні заборгованості мала враховуватись його заробітна плата, а не середній заробіток по м. Вільногірську. Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що ним неодноразово здійснювалася добровільна сплата аліментів, що не було враховано державним виконавцем при нарахуванні заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що дії державних виконавців щодо складання оскаржуваних довідок-розрахунків не суперечили положенням ЗУ «Про виконавче провадження», п. 7.13.1 та 7.23 Інструкції, ст. ст. 196 СК України, а відтак відсутні підстави для задоволення скарги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

Відповідно до розяснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому, він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Відповідно до п. 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція), державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Відповідно до п. 7.13.1 Інструкції, якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Згідно п. 7.23. Інструкції у випадку, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно, квитанції (або їх завірені копії) про перерахунок аліментів долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження по виконавчому листу № 407/176/2012 п/с 2/407/323/2012, які наявні в матеріалах даної справи, у державного виконавця Бабушкінського ВДВС були відсутні відомості про розмір доходів боржника за період з березня 2012 року по 01.10.2013 року.

28.10.2013 року державним виконавцем Вільногірського ВДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 407/176/2012 п/с 2/407/323/2012, виданому Вільногірським міським судом Дніпропетровської області13.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, до повноліття. Згідно постанови державного виконавця від 18.02.2014 року за № 417 направлено виконавчий лист на ТОВ «ВІЛЬНОГІРСЬКЕ СКЛО» і отримана відповідь, що ОСОБА_2 звільнено 28.07.2013 року.

05.08.2014 року виконавчою службою направлено запит до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України про джерела доходів боржника та отримана відповідь про відсутність інформації.

У звязку з наведеними обставинами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого правового висновку про відсутність у діях державного виконавця по нарахуванню ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів порушень закону.

Посилання апелянта на те, що у період 2014-2015 років він добровільно перераховував аліменти на користь стягувача, на підтвердження чого надав банківські квитанції, не можуть бути підставою для визнання недійсним нарахування заборгованості, оскільки, вони здійснювалися поза межами виконавчого провадження про стягнення аліментів.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При ухваленні судового рішення також правильно застосовані норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допущено порушень норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді О.В.Лаченкова

ОСОБА_4