Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Парій О.В. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 310/5990/14
24 листопада 2016 року Справа № 22ц/778/3996/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Поляков О.З., Спас О.В.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною ОСОБА_1 представника відповідача РАМЕРА ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до РАМЕРА С.Г. про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач є матір'ю ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1. На цей час дитина проживає разом з ним. Мати не виконує батьківські обов'язки по утриманні сина та не надає йому матеріальну допомогу в звязку з доглядом. Тому, вважав за необхідне стягнути з відповідача аліменти, починаючи з січня 2011 року. Окрім того, натепер, з 01.08.2014 року син розпочав навчання на підготовчих курсах у Міжнародному університеті логістики і транспорту у Вроцлаві (Польща). Половина вартості оплати навчання на підготовчих курсах становить 11 822 грн. 01 коп.. Дитина проживає в гуртожитку, для забезпечення його навчання він купив для сина спеціалізований комп'ютер, ноутбук, мобільний телефон, мав витрати повязані з переїздом сина до місця навчання. Тому з підстав ст.185 СК, зажадав до присудження з відповідача аліментів у сумі 27 613 грн. 50 коп. та понесені додаткові витрати повязані з навчанням дитини у розмірі 280 287 грн. 75 коп.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.06.2015 року позов задоволено частково. Вимоги про стягнення аліментів відхилені, а на компенсацію додаткових витрат суд присудив з відповідача лише 102 530 грн. 72 коп..

У скарзі відповідач просив скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на необґрунтованість його висновків та неправильне тлумачення норми матеріального права.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм процесуального права.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 (син сторін) проживає з позивачем (а.с.7,9,10).

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 з 01.08.2014 року розпочав навчання на підготовчих курсах Міжнародному університеті логістики і транспорту у Вроцлаві (Польща). Навчання на підготовчих курсах та подальше навчання у згаданому вузі є оплатним (а.с.11,12,14.15).

Згідно товарних чеків на забезпечення навчання батьком дитини придбано компютер, ноутбук, мобільний телефон та інше.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення додаткових витрат, пов'язаних з навчанням дитини, суд першої інстанції виходив з того, що виплати, пов'язані з навчанням сина сторін в університеті та проживанням у гуртожитку, є додатковими витратами; ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання), при цьому зазначені витрати понесені позивачем до настання повноліття дитини.

Втім погодитись з зазначеними висновками районного суду колегія суддів не може.

1. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Здібності це ті, які впливають на успішність людини в різних видах діяльності. Це унікальні властивості, які притаманні тому чи іншому індивідууму. Здібностями можуть вважатися абсолютно різні вміння, знання та навички. До них, зокрема, відносяться такі особливості, як абсолютна грамотність, прекрасна память, здатність здійснювати миттєвий рахунок у розумі, художні таланти, відмінні фізичні дані.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Суд наголошує, що навчання на підготовчих курсах спрямоване на загальноосвітній розвиток дитини, дає більш поглиблені в порівняні з шкільною програмою знання і спрямоване на позитивну реалізацію дитиною свого права на безоплатну вищу освіту.

Як підсумок, навчання у вищому навчальному закладі не відноситься до особливих обставин, оскільки фактично продовжується навчання з метою здобуття професійної освіти.

2. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Цей обовязок є індивідуальним.

01 квітня 2015 року син сторін набув повноліття.

У своєму зверненні до суду заявник наголошував на тому, що мати дитини не надає матеріальної допомоги сину, в тому числі й на навчання.

Відповідач твердив, що утримання сина він не припиняв й постійно забезпечував його коштами, в тому числі і потреби на навчання.

До матеріалів справи приєднані квитанції про грошові міжнародні перекази, які здійсненні відповідачем, а отримувачем був ОСОБА_5 (син сторін) (а.с.149-193).

Такі перекази відбувалися: 21.01.2016 року на 250 Євро, 30.03.2016 року на 150 Євро, 05.08.2015 року на 250 Євро, 06.05.2015 року на 250 Євро, 04.06.2015 року на 250 Євро, 31.03.2015 року на 200 Євро, 18.03.2015 року на 200 Євро, 03.02.2015 року на 200 Євро, 03.04.2015 року на 200 Євро, 24.10.2014 року на 200 Євро, 03.09.2014 року на 200 Євро, 26.07.2014 року на 200 Євро, 10.10.2014 року на 200 Євро, 04.12.2014 року на 200 Євро, 05.11.2014 року на 200 Євро, 29.07.2014 року на 200 Євро, 12.08.2013 року на 400 Євро, 08.03.2012 року на 300 Євро.

Загалом, починаючи з липня 2014 року, мати забезпечила дитину грошима на суму 3 130 Євро.

Окремо 19.05.2015 року було перераховано 2500 Євро на навчання сина, що становить 62 975 грн. (а.с.191).

В такому разі, доводи позову про те, що відповідач в добровільному порядку не виконує свого обовязку по утриманню сина, виходячи з його матеріального стану та потреб дитини не є виправданими.

За таких обставин, оскаржуване рішення не можна визнати обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.06.2015 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні заявлених вимог про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: