Справа № 522/1761/16-ц Провадження № 2/522/3693/16
УХВАЛА

18 жовтня 2016 року Приморський районний суд міста Одеса

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ПНОМНО ОСОБА_7, про визнання частково недійсним договору позики від 06.11.2014 року укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, посвідченого ПНОМНО ОСОБА_7 і зареєстрований в реєстрі за №1751, в частині пункту 9 «…а також пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочки»; визнання недійсним іпотечного договору від 10.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, посвідченого ПНОМНО ОСОБА_7, зареєстрованого у реєстрі №1765 і в звязку з накладенням заборони відчуження квартири №1 у будинку №29 «А» по пр-ту Шевченка в м.Одесі у реєстрі №1766; визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки квартири №1 в будинку №29 «А» по пр-ту Шевченка в м.Одесі, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 08.09.2015 року посвідченого ПНОМНО ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі за №1400.

17.10.2016 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом:

- заборони відповідачам ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до закінчення розгляду справи по суті проводити будь-які дії щодо майна, яке належить їй на праві власності та знаходиться у квартирі №1 будинку №29 корпус А по пр-ту Шевченка в м.Одесі, в тому числі заборонити передавати його на збереження третім особам, так як квартира є єдиним місцем професійної індивідуальної діяльності;

- заборони Приморському РВ у м.Одеса Державної міграційної служби України до закінчення розгляду справи по суті проводити реєстрацію у квартирі №1 будинку №29 корпус А по пр-ту Шевченка в м.Одесі Левицької ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також будь-яких інших осіб.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що в грудні 2013 року, вона маючи потребу в коштах на тривале лікування тяжко хворої матері та ремонт належного їй автомобіля, пошкодженого у ДТП, звернулася до фінансової установи ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» щоб отримати кредит.

06.11.2014 року позивач уклала договір позики грошей в сумі 235 850 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 06.11.2014 року складало 16 900 дол. США, який був посвідчений ПНОМНО ОСОБА_7 та укладений між позивачем та ОСОБА_2, строком повернення до 06.01.2015 року.

10.11.2014 року між нею та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно з яким іпотеко держатель ОСОБА_2 має право звернення стягнення на квартиру 31 будинку №29 корп. А по пр-ту Шевченка в м.Одесі як на предмет іпотеки, в разі невиконання позивачем основного зобовязання повернення позики.

Після цього, позивач надала ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 оригінали правовстановлюючих документів на вищезазначену квартиру для зберігання.

08.09.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу даної квартири за 985 750 грн..

На даний час її права порушені, в неї намагаються відібрати єдине житло, виселити її з донькою в порушення закону.

Квартира може бути відчужена стороннім особам, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення судом позову. Окрім того, відповідачі можуть здійснити вторгнення до квартири, в якій знаходяться особисті цінні речі, документи, меблі, коштовності.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходить з того, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду справи, суд може забезпечити позов наприклад, накласти арешт на майно, заборонити вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, а саме: в частині заборони Приморському РВ у м.Одеса Державної міграційної служби України до закінчення розгляду справи по суті проводити реєстрацію у квартирі №1 будинку №29 корпус А по пр-ту Шевченка в м.Одесі Левицької ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договорів недійсними задовольнити частково.

Заборонити Приморському ВП у м.Одеса Державної міграційної служби України до закінчення розгляду справи по суті проводити реєстрацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі №1 будинку №29 корпус А по пр-ту Шевченка в м.Одесі.

Копію ухвали суду для виконання направити до Приморського ВП у м.Одеса Державної міграційної служби України.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Н.А. Ільченко

18.10.2016