АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2016 року,

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2016 року провадження у даній справ зупинено з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк» просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що при її винесенні судом порушені норми процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «ВТБ Банк» вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника банку, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що рішення, яке буде прийнято по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання кредитного договору недійсним, може вплинути на розгляд справи за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 23 Постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд не звернув уваги на вищенаведені вимоги закону і відповідні роз'яснення та не навів в ухвалі від 21 січня 2016 року мотивів неможливості розгляду цієї справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що питання щодо зупинення провадження у справі судом вирішено всупереч нормам процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2016 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук