Категорія 19 Доповідач Медвецький С. К.
Апеляційного суду Вінницької області
від 30 вересня 2016 року
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого : Медвецького С.К.,
суддів : Вавшка В.С., Оніщука В.В.,
з участю секретарів Маркевич Я.С., Сніжко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом самозайнятої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и л а :
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2016 року скасовано й ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову самозайнятої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 377,96 грн.

10 червня 2016 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, мотивуючи її тим, що ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 подану заяву підтримав з викладених у ній підстав.

Представник позивача ОСОБА_6 заперечував проти задоволення заяви.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до зазначеної норми склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 25 червня 2015 року адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статуту бюро, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з однієї сторони та фізична особа-підприємець ОСОБА_5 з іншої сторони уклали договір, за умовами якого бюро в особі адвоката ОСОБА_2, а також інших адвокатів, приймає доручення від клієнта надавати останньому в його інтересах оплатну правову (юридичну) допомогу, на умовах, визначених цим договором, з будь-яких питань та в будь-яких справах, у т.ч. цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних, справах про адміністративні правопорушення, в яких останній братиме участь як позивач, відповідач, третя особа, або в будь-якому іншому правовому статусі (а.с. 39).

Згідно з додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги від 25 червня 2015 року адвокатське бюро «Говор» в особі керуючого, адвоката ОСОБА_2 бере на себе зобовязання із представництва та захисту прав та інтересів фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у судовій справі № 127/11322/15-ц, а останній зобовязався оплатити вказані юридичні послуги згідно наведених тарифів, а саме виходячи з розрахунку 400 грн. за 1 годину (а.с 51).

У матеріалах справи міститься акт надання послуг, відповідно до якого клієнт прийняв послуги згідно з договором про надання правової допомоги по вказаній цивільній справі, надані в період з 25 червня 2015 року до 27 серпня 2015 року, а саме вартість правової допомоги адвоката ОСОБА_2 становить 5 400 грн. (а.с. 52), виходячи з наступного:

-консультування 5 год. на суму 2 000 грн.;

-ознайомлення зі справою 1 год. на суму 400 грн.;

- складання заперечень 7,5 год. на суму 3 000 грн..

Відповідно до квитанції № 16ХS56991 від 25 серпня 2015 року ФОП ОСОБА_3 сплатив адвокатському бюро «Говор» 5 800 грн. за послуги на підставі рахунку-фактури від 13 серпня 2015 року (а.с. 66).

Вказана сума сплачена з урахуванням оплати участі адвоката у судовому засіданні на день ухвалення рішення (а.с. 61-62,70).

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам розяснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді, як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

З акта наданих послуг від 27 серпня 2015 року слідує, що на консультування по справі адвокатом ОСОБА_2 затраченого 5 годин, на складання заперечень 7,5 год., тобто витрати на правову допомогу в цій частині становлять 5 000 грн. (12,5 год. Х 400 грн. = 5 000 грн.).

Дослідивши матеріали справи та виходячи із суті спору, колегія суддів, зважаючи на незначну складність цієї справи, вважає, що заявником не обґрунтовано понесення заявлених затрат часу на надання цих послуг, їх обєм, а тому визначена представником відповідача сума витрат на правову допомогу в цій частині є дещо завищеною.

Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, колегія суддів бере до уваги надання адвокатом ОСОБА_2 правової допомоги на консультування 1 год. на суму 400 грн. та 1 год. зі складання заперечень на суму 400 грн.

Колегія суддів вважає доведеними та обґрунтованими витрати відповідача на оплату правової допомоги адвоката за ознайомлення з матеріалами справи.

Визначаючи суму правової допомоги адвоката за участь у судових засіданнях, колегія суддів виходить з положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Матеріалами справи підтверджено, що адвокат ОСОБА_2 брав участь в судових засіданнях 28 серпня 2015 року, 28 вересня 2015 року, 04 лютого 2016 року, 26 лютого 2016 року та 10 березня 2016 року, загальною тривалістю 1 год. 50 хв., а тому в цій частині підлягають стягненню витрати на суму 1 010,53 грн (1 378 грн. Х 40 % / 60 хв. Х 110 хв.)

Отже, обєктивно сукупність витраченого часу на правову допомогу становить 4 год. 50 хв.

Загалом витрати на правову допомогу складатимуть 2 210,41 грн. (400 грн. / 60 хв. Х 180 хв. + 1 010,53 грн.)

Оскільки під час ухвалення рішення від 10 березня 2016 року, апеляційним судом не було вирішено питання про судові витрати по оплаті правової допомоги, колегія суддів вважає за необхідне заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково й ухвалити додаткове рішення про стягнення з приватного нотаріуса ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені та документально підтверджені витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2 210, 41 грн.

Керуючись ст. ст. п. 4 ч. 1 ст. 220 колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із самозайнятої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 210,41 грн. витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом вірно: