Справа № 449/341/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Борняк Р.О.,

при секретарі Баран П.Д.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2, представника відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради третьої особи ОСОБА_4 групи Золочівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації про скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради № 54 від 23 березня 2006 року, та інше

встанови:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним та його скасування покликаючись на те, що 23.03.2006р. виконкомом ОСОБА_4 міської ради було прийняте рішення №54 «Про приватизацію квартир у м. Перемишляни» відповідно до якого відповідачу було передано у приватну власність квартиру за адресою вул. Чуперносівська, 18/2 в м. Перемишляни, а також цегляний гараж «Б» розміром 5,96х4,86м. та сарай «Г» розміром 5,96х5,27м. На підставі вищезазначеного рішення ОСОБА_2 було оформлено свідоцтво про право власності на вищезазначене нерухоме майно від 23.03.2006р. серія ЯЯЯ№812632, яке позивач вважає незаконним зважаючи на те, що гараж був збудований ним у 2003 році, є окремим майновим обєктом, який не має жодного відношення до квартири АДРЕСА_1. Спірний гараж ніколи не перебував у державній чи комунальні власності, з моменту побудови позивач використовує його для власних потреб, оскільки вважає його своєю власністю і не міг бути переданий у приватну власність відповідачу шляхом приватизації, а відтак вважає свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.03.2006р. серія ЯЯЯ№812632 видане відповідачу ОСОБА_2, в частині оформлення у власність останньому цегляного гаража під літерою «Б», розташованого по вул. Чуперносівська, 18 в м. Перемишляни незаконним та просить таке скасувати.

В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просить визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.03.2006р. серія ЯЯЯ№812632 видане відповідачу ОСОБА_2, в частині оформлення у власність останньому цегляного гаража під літерою «Б» та бутового сараю під літерою «Г», розташованих по вул. Чуперносівська, 18 в м. Перемишляни - недісним та скасувати, а також визнати протиправним та скасувати рішення виконкому ОСОБА_4 міської ради №54 від 23.03.2006р. «Про приватизацію квартир у м. Перемишляни» в частині передачі у власність ОСОБА_2 цегляного гаража під літерою «Б» та бутового сараю під літерою «Г», розташованих по вул. Чуперносівська, 18 в м. Перемишляни Львівської області і стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в тексті позовної заяви та просив позов задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили та пояснили, що спірний гараж збудований на місці аварійного сараю шляхом реконструкції за кошти його матері у 2003-2004рр. Земельна ділянка була у безоплатному безстроковому користуванні і право користування нею перейшло до відповідача за законом у звязку із смертю батька. Зазначили, що позивачем не надано жодних доказів того на якій підставі він користувався спірним гаражем. Окрім цього, також клопоче про застосування строків позовної давності, та відмовити в задовленні заявленого позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що у 2006р. заявники звернулись з заявами щодо приватизації майна і після обстеження БТІ та висновку про можливість такої приватизації, приймалось рішення про приватизацію, а тому в міської ради підстав для відмови у наданні дозволу на приватизацію такого майна не було.

Вислухавши доводи сторін та пояснення свідків, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд, приходить до висновку що позов слід задоволити, мотивуючи це наступним.

Відповідно до положень ч.1 ст11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін виникає спір.

З оглянутих в судовому засіданні рішення виконкому ОСОБА_4 міської ради №54 від 23.03.2006р. та додатку до нього від 23.03.2006р., свідоцтва про право власності на нерухоме майно ЯЯЯ№812632 від 23.03.2006р. вбачається, що ОСОБА_2 передано у власність квартиру заг. пл. 29.0 кв.м., що знаходиться по вул. Чуперносівська, 18/2 в м. Перемишляни Львівської області, приналежний цегляний гараж «Б» та бутовий сарай «Г».

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В ході судового розгляду встановлено, що виконкомом ОСОБА_4 міської ради за №350 значаться три рішення від 29.11.2001р., а саме: «про надання дозволу ОСОБА_6 на виготовлення матеріалів попереднього погодження на будівництво гаражу біля будинку №18 по вул. Чуперносівська м. Перемишляни», «про дозвіл ОСОБА_6 на обмурівку існуючого гаражу біля будинку №18 по вул. Чуперносівська м. Перемишляни, який побудований ним приблизно 18 років тому», та рішення «про надання дозволу на виготовлення проекту відводу земельної ділянки ОСОБА_7 під будівництво гаражу». Наявність різних та суперечливих за своїм текстом рішень представник виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради пояснити не міг.

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2013р., витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 20.02.2013р. та свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 успадкував житловий будинок з відповідними господарськими прибудовами. що знаходиться по вул. Чуперносівська, 18 «а» в м. Перемишляни Львівської області, крім цього йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0.0673га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по вул. Чуперносівська, 18 «а» в м. Перемишляни Львівської області.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих ОСОБА_8 народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що вони всередині липня 2003р. допомагали ОСОБА_1 у будівництві гаражу, який знаходиться по вул. Чуперносівська в м. Перемишляни. Будівництво тривало періодами протягом липня 2003 року. Оплачував за виконану роботу та забезпечував їх будівельними матеріалами позивач ОСОБА_1 Одного дня у допомагав у будівництві і відповідач ОСОБА_2 Після закінчення будівництва ОСОБА_1 зберігав у ньому свій автомобіль приблизно до 2014 року.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_11 який зазначив, що спірний гараж, який знаходиться по вул. Чуперносівська в м. Перемишляни він будував у 2006 році і такий був розвалений і реконструювався за кошти матері ОСОБА_2, а будівельні матеріали надавав ОСОБА_2 Позивач у будівництві не допомагав. А також свідка ОСОБА_12, яка зазначила, що спірний гараж належав батьку відповідача і існував давно, а останній його добудовував і розбудовував. При цьому не вказала який саме з гаражів, що знаходяться на прибудинковій території по вул. Чуперносівська, 18 в м. Перемишляни належить відповідачу. Позивач використовував гараж з дозволу відповідача.

За змістом ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Що стосується застосування строку позовної давності до вимог позивача, то на переконання суду строк позовної давності щодо звернення до суду позивачем не порушено, оскільки, як зазначив позивач та встановлено в судовому засіданні, про існування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане відповідачу, він дізнався у 2013р. коли відповідач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні гаражем, при цьому користувався безперешкодно приміщенням гаража з 2003 року.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з того, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.03.2006р. серія ЯЯЯ№812632, видане ОСОБА_2 поширюється також на цегляний гараж «Б» розміром 5,96х4,86м. та сарай «Г» розміром 5,96х5,27м., які є відокремленими майновими обєктами, знаходяться на земельній ділянці, що не належить ОСОБА_2 і такі приватизуються окремо.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, за якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 міської ради слід солідарно стягнути в користь позивача ОСОБА_1 понесені ним при подачі позовної заяви судові витрати, а саме: 551,20грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 15, 30, 57, 61, 185, 212, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити. Скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 23 березня 2006 року №54 Про приватизацію квартир у м. Перемишляни в частині передачі у власність ОСОБА_2 цегляного гаража під літ.Б, та бутового сараю під літ.«Г» що знаходиться за адресою м. Перемишляни, вул. Чуперносівська, 18.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.03.2006 року серії ЯЯЯ №812632, виданого ОСОБА_2

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_8