Номер провадження: 22-ц/785/5603/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Таварткіладзе О.М., Кравця Ю.І.,

при секретарі Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 24 травня 2016 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Горлан», третя особа ОСОБА_4 про визнання право власності, -

ухвалила:

21.10.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати за нею право власності на кв.№3, розташовану на просп. Суворова, 59-а у м. Ізмаїлі, та припинити право власності на це майно за ОСОБА_3;

- припинити право власності за ОСОБА_3 на частку ізольованих підвальних приміщень - місця для стоянки автомобіля за №6, що знаходиться на вул. Кишинівській, 93б у м. Ізмаїлі;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на частину ізольованих підвальних приміщень - місця для стоянки автомобіля за №6, яке знаходиться за адресою м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 93б. При цьому позивач посилалася на те, що між фізичною особою ОСОБА_3 та нею, ОСОБА_2, 03.11.2011 року був укладений договір про участь у спільному будівництві обєкта, жилого будинку з 28 квартирами на вул. Бесарабській, 10/1 у м. Ізмаїлі (пізніше назва вулиці була змінена на проспект Суворова, 59-а.). Згідно розписок від 02.12.2011 року, 14.12.2011 року, 03.11.2012 року позивачем було передано ОСОБА_3 35000 доларів США відповідно до умов цього договору. Крім того, 6.12.2009 року між нею та ОСОБА_3 був укладений іще один договір про участь у спільному будівництві обєкта підземного паркінгу на вул. Кишинівській, 93б в м. Ізмаїлі. Відповідно до п.3.1. укладеного договору, вона сплатила ОСОБА_3 80000 грн. в якості повної оплати за місце для стоянки транспортного засобу за №6. До теперішнього часу квартира та вказане місце для стоянки автомобіля їй не передані, та ОСОБА_3 здійснює виготовлення технічної документації, щодо кожного місця окремо, з метою подальшого їх відчуження, в тому числі і місця №6, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Клопотанням від 24.05.2016 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом: передачі на зберігання сторонній особі - ОСОБА_5 кв. №3 на просп. Суворова 59-а у м. Ізмаїлі, до вирішення по суті цієї цивільної справи; накладенням арешту на місце №6 площею 27 кв. метрів, що знаходиться в нежитловому приміщенні №30 загальною площею 600,8 кв. метрів на вул. Кишинівській, 93б в м. Ізмаїлі; встановленням ОСОБА_3 заборони здійснювати дії, направлені на зміну технічної документації на місце №6, площею 27 кв. метри, що знаходиться у нежитловому приміщенні №30 загальною площею 600,8 кв. метри за вказаною вище адресою. Свою заяву представник позивача мотивував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайсуду від 24.05.2016 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 відмовлено у повному обсязі, у звязку з тим, що судом вже застосовані заходи забезпечення позову щодо кв.№3 на просп. Суворова, 59-а у м. Ізмаїлі, та заборонено будь-яким особам вчиняти дії, повязані із реєстрацією права власності на це майно. В іншій частині заяви представнику позивача також відмовлено у звязку із тим, що у цій частині заява про забезпечення позову не підтверджена відповідними доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати у звязку з порушенням судом норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою її заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін вказуючи, що правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, що оскаржена, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог п.2ч.1ст.312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу із цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи представнику ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про забезпечення заявлених позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що застосованих заходів забезпечення позову щодо спірної кв.№3 на просп. Суворова, 59-а у м. Ізмаїлі достатньо для забезпечення позову у цій частині вимог, а в іншій частині заява представника позивача не доведена у встановленому законом порядку.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 в частині накладення арешту на місце №6, площею 27 кв. метрів, що знаходиться в приміщенні №30 загальною площею 600,8 кв. метрів на вул. Кишинівській, 93-б у м. Ізмаїлі, та заборони ОСОБА_3 здійснювати дії щодо зміни технічної документації на місце №6, площею 27 кв. метрів, що знаходиться в приміщенні №30 загальною площею 600,8 кв. метрів на вул. Кишинівській, 93-б у м. Ізмаїлі, оскільки вони (висновки) суперечать матеріалам справи та нормам процесуального права. В іншій частині ухвали висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, та нормам процесуального права.

Згідно ч.3ст.153 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п.2ч.1ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову ч.2ст.152 ЦПК України.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідачів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленим позивачем вимогами.

Вказані норми процесуального права судом першої інстанції під час розгляду заяви позивача про забезпечення позову були дотримані не у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що предметом спору між нею та ОСОБА_3 (як фізичною особою) є кв. №3 на просп. Суворова, 59-а у м. Ізмаїлі, та місце для стоянки автомобіля під №6, яке знаходиться у нежитловому приміщенні №30 загальною площею 600,8 кв. метрів на вул. Кишинівській, 93б у м. Ізмаїлі. На вказане майно вона має право відповідно до договорів, укладених в ОСОБА_3. На теперішній час спірне майно побудоване і прийняте у експлуатацію, але в порушення умов договору ОСОБА_3 позивачу це майно не передає, та з метою уникнути відповідальності за договірними правовідносинами вчиняє дії зі зміни технічної документації на місця для стоянки для автомобіля під №6. В якості доказу представником позивача надані копії технічної документації, в якій міститься інформація про зміну нумерації місць для стоянки автомобіля.

Також колегією суддів встановлено, що у спірній квартирі проживають інші особи, та з метою забезпечення позову ОСОБА_2 в цій частині позовних вимог ухвалою Ізмаїльського міськрайсуду від 23.10.2015 року вже було заборонено будь-яким особам вчиняти дії, повязані із державною реєстрацією права власності на кв. №3 на просп. Суворова, 59-а у м. Ізмаїлі.

З урахуванням встановлених вище обставин колегія суддів прийшла до висновку, що між сторонами дійсно існує спір із приводу зазначеного вище майна, та ОСОБА_3 вчиняє дії, в результаті яких виконання можливого судового рішення може бути утруднене або навіть неможливе.

Суд першої інстанції не уповному обсязі встановив обставини, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позовних вимог ОСОБА_2, а тому безпідставно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на місце для стоянки автомобіля під №6, яке знаходиться в нежитловому приміщенні №30 загальною площею 600,8 кв. метрів на вул. Кишинівській, 93б в м. Ізмаїлі, та встановленням ОСОБА_3 заборони здійснювати дії, направлені на зміну технічної документації на місце №6, площею 27 кв. метри, що знаходиться у нежитловому приміщенні №30 загальною площею 600,8 кв. метри за вказаною вище адресою. Тому ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню, з постановлянням у цій частині нової ухвали про задоволення заявленого клопотання, так як воно ґрунтується на законі і доведене наданими представником позивача доказами.

Разом із тим колегія суддів зазначає, що ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про передачу на зберігання сторонній особі - ОСОБА_5 кв.№3 на просп. Суворова 59-а у м. Ізмаїлі, до вирішення по суті цієї цивільної справи, є законною та обґрунтованою, оскільки уже застосовані заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині скасування ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом передачі на зберігання сторонній особі спірної квартири не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі та суперечать вказаним вище нормам процесуального права. Так, представник позивача в суді апеляційної інстанції визнав, що у спірній квартирі мешкають стороні люди, і передача цього помешкання іншій особі - ОСОБА_5 може порушити права осіб, які проживають у цьому помешканні, та такі дії будуть розцінені сторонами як фактичне вирішення спору між сторонами по суті.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не мають правового значення для вирішення питання про скасування ухвали суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення шляхом передачі на зберігання сторонній особі спірної квартири.

Керуючись ст.304, п.4ч.2ст.307, п.2ч.1ст.312 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 24 травня 2016 рокув частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2про накладення арешту на місце №6, площею 27 кв. метрів, що складається з приміщення №30 загальною площею 600,8 кв. метрів по вул. Кишинівська 93-б в м. Ізмаїлі та заборони ОСОБА_3 здійснювати дії щодо зміни технічної документації на місце №6, площею 27 кв. метрів, що складається з приміщення №30 загальною площею 600,8 кв. метрів по вул. Кишинівський 93-б у м. Ізмаїлі скасувати, та в цій частині постановити нову ухвалу.

Накласти арешт на місце №6, площею 27 кв. метрів, що складається з приміщення №30 загальною площею 600,8 кв. метрів по вул. Кишинівська 93-б в м. Ізмаїлі.

Заборонити ОСОБА_3 здійснювати дії, щодо зміни технічної документації на місце №6, площею 27 кв. метрів, що складається з приміщення №30 загальною площею 600,8 кв. метрів по вул. Кишинівський 93-б у м. Ізмаїлі.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

ОСОБА_8

ОСОБА_9