Справа №577/2556/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1374/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, у якому після уточнення, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача 152 527,85 грн. за договорами банківських рахунків.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.12.2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») укладено договір банківського вкладу № 003-29553-261214 на суму вкладу 10 000,00 доларів США, строк дії якого закінчився 26.03.2015 року. Станом на 08.07.2016 року залишок коштів на вказаному депозиті становив 4889,29 доларів США, що еквівалентно 122867,85 грн. 04.09.2015 року між сторонами було укладено договір на відкриття поточного рахунку № 002-18202-040914 з використанням та обслуговуванням платіжної картки. Станом на 08.07.2016 року доступна для користування сума коштів на вказаному рахунку становила 13,22 доларів США, що еквівалентно 332,22 грн., а на рахунку № 05-18202-0407713 залишилось 2022,38 грн. Крім того, в 2013 році у позивача в ПАТ «Дельта Банк» знаходився поточний рахунок на 13000,00 доларів США. З вказаного рахунку платіжним дорученням від 15.12.2014 року вона доручила банку конвертувати 3000,00 доларів США в гривню та оплатити вказану суму в розмірі 45400,00 грн. як авансовий платіж за автомобіль, який вона придбала у ПП «Авто-Атив». Проте, банк конвертував 3000,00 доларів США у гривню, але не перевів ці кошти належному отримувачу до теперішнього часу, чим спричинив їй шкоду у розмірі 29657,78 грн. ОСОБА_3 неодноразово зверталася до відповідача з заявами про повернення вказаної суми коштів, що становить залишок з урахуванням сплачених їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 200000,00 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.07.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та постановити нове про задоволення заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд зазначив в рішенні про виплату їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму у розмірі 200000,00 грн., проте вказаний факт не звільняє банк від сплати усіх належних сум заявлених у позові. Суд не звернув уваги на те, що позивач просила стягнути заборгованості по поточних рахунках, які не є депозитами та не входять в систему гарантування вкладів.

Також вказує, що вимога про повернення коштів на поточних рахунках була предявлена до початку процедури банкрутства банку і закріплена ст. 19 Закону України «Про банкрутство та відновлення платоспроможності боржника», тому закон, на який посилається суд, не розповсюджується на дані правовідносини.

Крім того, до процедури банкрутства банку їй було розяснено про можливість повернення коштів у сумі еквівалентній 15000,00 грн. щодня, проте, незважаючи на багаторазові звернення до філії банку, вона коштів так і не отримала.

В судому засіданні позивач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги і просили задовольнити.

Представник банку вважає рішення законним і тому просив скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у банку було запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації, то вимоги ОСОБА_3 будуть визнані та задовольнятимуться відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 04.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено договір банківського рахунку № 005-18202-040713 з використанням та обслуговуванням платіжної картки (поточний рахунок 6680) в гривні (а.с. 31).

04.09.2014 року між сторонами по справі укладено договір банківського рахунку № 002-18202-040914 з використанням та обслуговуванням платіжної картки (поточний рахунок 1719) в доларах США (а.с. 5, 31).

15.12.2014 року ПАТ «Дельта Банк» здійснено платіж № 99653004 від імені ОСОБА_3 на суми 45 400,00 грн. в рахунок сплати авансового платежу згідно рахунку-фактури № 2 (придбання автомобіля) (а.с. 6).

26.12.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу № 003-29553-231214 на суму 10 000,00 доларів США зі строк дії вкладу по 25.01.2015 року включно (п.п. 1.2,1.3 договору) (а.с. 4, 10).

Відповідно до умов п. 1.11 даного договору банківського вкладу у разі, якщо вкладник за цим договором не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня відповідного відділення банку останнього дня строку, встановленого п. 1.3 цього договору, дія цього договору вважається продовженою за згодою вкладника на той же самий строк на тих же самих умовах.

Після закінчення строку залучення вкладу, а саме 25.01.2015 року, позивач не зверталася до відділення банку із письмовою заявою про витребування суми вкладу, тому дію вказаного договору депозиту було пролонговано відповідно до п. 1.11 цього договору і на час прийняття Правлінням національного банку України постанови від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних» строк дії договору банківського вкладу ще не закінчився, оскільки був пролонгований у черговий раз до 26.03.2015 року.

ОСОБА_3 звернулася із письмовою заявою до відділення банку про закриття всіх її поточних рахунків 03.06.2015 року.

Представлені нею письмові заяви про стан грошових коштів на її рахунках, щодо не виконання її розпорядження перерахувати кошти за придбаний автомобіль не спростовують висновків місцевого суду.

Станом на 02.10.2015 року на рахунках позивача розміщувались наступні кошти: на поточному рахунку 6680, відкритого на підставі договору № 005-18202-040713 від 04.07.2013 року, знаходиться 2022,38 грн.; на поточному рахунку 1719, відкритого на підставі договору № 002-18202-040914 від 04.09.2014 року, знаходиться 13,22 доларів США; на поточному рахунку 0078, відкритого на підставі договору № 003-29553-231214 від 26.12.2014 року, знаходиться 4 889, 29 доларів США (а.с. 31).

Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 pоку № 51 з 03.03.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року (а.с. 38).

Рішеннями цього ж органу № 71 від 08.04.2015 року, № 147 від 03.08.2015 року строк тимчасової адміністрації продовжено до 02.09.2015 року та 02.10.2015 року відповідно (а.с. 39-40).

Постановою Національного Банку України № 664 від 02.10.2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк» (а.с. 41).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно (а.с. 42).

Як підтвердила позивач в судовому засіданні, на час перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом їй вже було сплачено в рахунок гарантованої суми відшкодування банківських вкладів - 200000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені спеціальним законом.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з пунктів 6, 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, починаючи з 03.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до першого абзацу ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 зазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 цього Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на момент закінчення строку дії договору банківського вкладу № 003-29553-231214, укладеного між сторонами по справі, а саме 26.03.2015 року, та на момент звернення ОСОБА_3 до банку із заявою про закриття поточних рахунків, а саме 03.06.2015 року, та з даним позовом до суду, у банку вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом правильно зроблено висновок щодо задоволення вимог кредиторів, в тому числі вимог вкладників - фізичних осіб, у частині, що перевищує суму виплачену Фондом, за рахунок ліквідної маси у порядку визначеному ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за умови їх внесення в реєстр кредиторів ліквідованого банку шляхом подання письмової заяви уповноваженій особі Фонду.

Позивач в судовому засіданні підтвердила, що вона з такою заявою не зверталась.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції всебічно і повно зясував, обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: