Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н.В.,

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: ОСОБА_1

розглянуши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пеньківської сільської ради Літинського району про встановлення факту родинних відносин; про встановлення факту прийняття спадщини; про визнання права на земельну частку (пай).

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Пеньківської сільської ради про встановлення факту родинних відносин; про встановлення факту прийняття спадщини; про визнання права на земельну частку (пай). В позові зазначає, що 08.01.2007 року в с. Брусленівка Літинського району Вінницької області помер її батько, ОСОБА_2. Він вважався таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, баби позивача - ОСОБА_3, яка померла 24.05.1997 року, так як на час відкриття спадщини проживав, хоча і без реєстрації місця проживання, разом з нею в одному домогосподарстві в с. Бруслинівка по вул. Партизанська, 40, в зв'язку з чим виникає необхідність довести цей факт в судовому порядку.

Крім того, в актовому записі про народження батька позивачки , відомості про його матір не збігаються з персональними даними, зазначеними в свідоцтві про її смерть, так як в актовому записі про народження вона записана під прізвищем, яке було присвоєно їй у шлюбі - «Михайлевська» ОСОБА_4, що збігається і з його прізвищем в даному документі, але в свідоцтві про смерть померла записана під своїм дошлюбним прізвищем -«Купрійчук». Документи, які підтвердили б зміну прізвища спадкодавця ОСОБА_3, тобто, реєстрацію її шлюбу втрачені, в зв'язку з чим виникає необхідність в судовому порядку встановити факт родинних відносин між покійним батьком позивачки і його матір'ю, так як ОСОБА_1 претендує на земельну ділянку після смерті батька, яку він фактично успадкував після смерті матері, а отже, необхідно узгодити персональні дані обох спадкодавців у всіх документах.

Крім того, позивач вказує, що до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай), розміром 1,28 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області. Вона є спадкоємцем за законом першої черги, та претендує на спадщину. Інших спадкоємців немає, однак вона не може оформити своє спадкове право, через неточності у вищевказаних документах і через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН № 0274004, яка вважається успадкованою її батьком після смерті його матері, виданий на ім'я померлої баби вже після її смерті, а саме: 25 червня 1997 р., тоді як спадкодавець ОСОБА_3 померла 24 травня 1997 року, в зв'язку з чим, державний нотаріус не може оформити спадкове право на підставі даного документа, що спонукає позивача в судовому порядку відстоювати своє право на земельну частку (пай).

Тому, за вказаних вище обставин, позивач змушена звернутися до суду з даними позовними вимогами за захистом свого права.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві, та просила їх задовільнити.

Відповідач, представник Пеньківської сільської ради Літинського району в судове засідання не з'явився. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі, при ухваленні рішення покаладаються на думку суду.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6І суду пояснили, що добре знають сім'ю позивачки. Підтвердили, що її батько ОСОБА_2 проживав із своєю матір'ю ОСОБА_3 . Після її смерті він прийняв спадщину, користувався земельною ділянкою.

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін, пояснення свідків, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Копія свідоцтва про смерть (а.с. 11) свідчить, що ОСОБА_2 помер 08.01.2007 року. Інша копія свідоцтва про смерть (а.с.13) підтверджує, що ОСОБА_3 померла 24.05.1997 року.

Із копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2 (а.с.12) встановлено, що в даному документі в графі «мати» записана ОСОБА_7, а він її дитиною. Крім того, їх прізвища в даному документі повністю збігаються. Копія свідоцтва про смерть матері спадкодавця свідчить про те, що її прізвище записане «Купрійчук». Копія свідоцтва про смерть покійного батька позивачки підтверджує,що в даному документі його прізвище записане вірно: «Михайлевський». Копією свідоцтва про народження позивача (а.с.9) , підтверджуються її родинні відносини з батьком, ОСОБА_2. Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.10) встановлено, що позивач змінила своє дошлюбне прізвище "Михайлевська" на "Паранюк" при реєстрації шлюбу у 1987 році. Виписка з погосподарської книги № 8 за 1961-1963 рр. (а.с.17) підтверджує, що покійна баба позивачки, ОСОБА_8, була головою двору, а її батько , ОСОБА_2 значиться сином покійної. Відповідь з державного архіву Вінницької області № 07-2978/7 від 18.08.2016 р. (а.с.19) свідчить про те, що метричних книг про народження по Різдво-Богородицькій церкві с. Яцківці (нині с. Бруслинівка) Літинського повіту Подільської губернії за 1917 р. в архіві на зберіганні немає, у зв'язку з чим неможливо видати довідку про народження ОСОБА_3, таким чином, не можливо встановити походження її дошлюбного прізвища «Купрійчук". Інша відповідь з державного архіву Вінницької області № 07-2013/7 від 03.06.2016 р. (а.с.18) підтверджує те, що книг актових записів про шлюб громадян по с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, до сільради якого відносилось с. Бруслинівка (у минулому - с. Яцківці) за 1940-1941 рр. в архіві на зберіганні немає, в зв'язку з чим неможливо видати довідку про вступ у шлюб гр. ОСОБА_9 з ОСОБА_3, що унеможливлює прослідкувати зміну прізвища покійної баби позивачки за прізвищем чоловіка «Купрійчук». Однак,

факт родинних відносин між нею та її сином, а покійним батьком ОСОБА_1 підтверджується вищевказаними документами і поясненнями свідків наданими в судовому засіданні. Крім того, з довідки № 525 від 14.04.2016 року Пеньківської сільської ради(а.с.22) вбачається, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 24.05.1997 року, її син ОСОБА_2, проживав в спадковому житловому будинку в с. Бруслинівка по вул. Партизанська, 40. Ця інформація також підтверджує факт родинних відносин між обома спадкодавцями.

Відповідно до ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ППВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " п.7 передбачено , що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Враховуючи викладене, наданими у справі доказами , суду достовірно доведено той факт, що покійна ОСОБА_3 дійсно була мітрю батька позивачки - ОСОБА_2, який помер, 08.01.2007 року, тому в даній частині позов підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини, то суд дійшов висновку, що вона теж обгрутнована та її слід задовільнити. Оскільки факт прийняття спадщини покійним батьком позивачки, ОСОБА_2 після смерті його матері, ОСОБА_3, підтверджується наступними доказами.

Довідка Пеньківської сільської ради № 525 від 14.04.2016 р. (а.с.22) свідчить про те, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 24.05.1997 року, її син, ОСОБА_10, який помер 08.01.2007 року, вважався таким, що прийняв спадщину, адже він на протязі шести місяців після її смерті вступив в управління і володіння спадковим майном. А саме: проживав без реєстрації в спадковому будинку, обробляв земельну ділянку, доглядав за садом. В житловому будинку своєї матері, який знаходиться за адресою: с. Бруслинівка, вул. Партизанська, 40 Літинського району Вінницької області він проживав на протязі восьми років. Копія сертифікату на земельну частку (пай), видана на ім'я ОСОБА_3, серія ВН № 0274004 (а.с.14) підтверджує наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_11, а саме вищевказаної земельної ділянки. Довідка з відділу держгеокадастру у Літинському районі № с-546/0-577/6-16 від 30.08.2016 р. (а.с.15) свідчить про реєстрацію вищевказаного документа.

Відповідно до частини 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або подовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 померла 24.05.1997 року , тому на час відкриття спадщини діяли норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.

Згідно п.1 ст.549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину ,якщо вступив в управління і володіння спадковим майном.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 фактично вступив в управління і володіння спадковим майном (будинком, земельною ділянкою і садом) після смерті ОСОБА_3, а отже він є таким, що фактично прийняв спадщину.

Вимога позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) теж є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Копія сертифікату на право на земельну частку (пай) площею 1.28 га, що знаходиться в с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, серія ВН № 0274004, виготовленим на ім'я померлої ОСОБА_3 на підставі рішення Літинської районної державної адміністрації від 4 червня 1997 року № 140 підтверджує, той факт що даний документ видано 25 червня 1997 року, тобто після смерті спадкодавиці, яка померла 24 травня 1997 р. Відповідь з Літинської державної нотаріальної контори № 1019/02-17 від 17 червня 2016 р. (ас.24) свідчить, що ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадкового права і рекомендовано звернутися до суду для визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини 17.06.2016 , тобто на час надання відповіді нотаріус не з'ясував обставину про відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), в зв'язку з чим відпадала необхідність визначати додатковий строк для прийняття спадщини. Копії паспорта, свідоцтва про народження та заява ОСОБА_12 (а.с.30 -32) свідчать про те, що остання являється дочкою покійної ОСОБА_3, вона є громадянкою ОСОБА_13 Федерації та відмовилась від прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

В підпункті 4.15 п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, визначено, що видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що покійний ОСОБА_2 за життя набув права на земельну частку (пай) ,тому наявні усі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1, яка є спадкоємцем після смерті останнього права на земельну частку (пай).

Керуючись ст..3,10,60, 213-215, 256 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1261, 1296 ЦК України, суд В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 08.01.2007 року є рідним сином ОСОБА_3, яка померла 24.05.1997 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 08.01.2007 року після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла 24.05.1997 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай), площею 1,28 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Пеньківської сільської ради, після смерті ОСОБА_2, який помер 08.01.2007 року.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької області на протязі 10 днів після проголошення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна