Справа №490/2811/16-ц 28.09.2016 28.09.2016
Справа № 490/2811/16-ц
Провадження №22-ц/784/2217/16 Головуючий у 1-й інстанції Мамаєва О.В.
Категорія 48 Доповідач апеляційного суду Бондаренко Т.З.
У х в а л а
Іменем України

28 вересня 2016 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого судді: Бондаренко Т.З.,
суддів: Галущенка О.І, Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,
за участю: представника позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою
ОСОБА_2
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2016 року за позовом
ОСОБА_3
до
ОСОБА_2
про
стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку,
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, а також аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
Позивачка зазначала, що знаходиться з відповідачем у шлюбі з 28 лютого 2015 року, від шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактичні шлюбні відносини із відповідачем припинені з грудня 2015 року, належної допомоги на утримання дитини та дружини відповідач не надає.
Посилаючись на те, що відповідач є працездатним, має постійний заробіток, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частин від всіх видів доходів відповідача на дитину, до досягнення дитиною повноліття, та 1/4 частину від всіх видів доходів відповідача на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача, аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь ОСОБА_3 , починаючи з 1 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 , до досягнення дитиною 3-х років, у розмірі 1/10 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 25 березня 2016 року до 20 січня 2019 року. В задоволенні решти частини позову відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на негідну поведінку позивачки в подружньому житті.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2015 року (а.с.4).
Згідно свідоцтва про народження, у позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина син ОСОБА_4 (а.с.5).
Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином за змістом вказаних правових норм право на утримання у позивачки, як матері дитини, яка не досягла трирічного віку, виникає при наявності двох умов: якщо дитина проживає з нею та батько дитини може надавати матеріальну допомогу.
Наведеними встановленими судом фактами вказані умови підтверджені та є в наявності, тобто відповідно до свідоцтва про народження - дитина не досягла трирічного віку, а згідно з довідкою про грошове утримання - відповідач має можливість надавати передбачену законом матеріальну допомогу.
Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, районний суд вірно врахував стан здоров`я відповідача, необхідність його в лікуванні, а також наявність рішення Володимир Волинського міського суду Волинської області від 29 червня 2016 року про стягнення аліментів з відповідача на утримання матері ОСОБА_5 (а.с. 80). За такого, суд обґрунтовано стягнув аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/10 частину від доходу відповідача.
Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки сплачує аліменти на дитину та на користь матері - ОСОБА_5 , не заслуговують на увагу, оскільки сукупний розмір стягнутих аліментів на дружину та на утримання матері становить 35 % його доходу, а з урахуванням аліментів на дитину становить - 60%, що не суперечить вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував негідну поведінку позивачки у шлюбі та не застосував положення ч. 5 ст. 75 СК України, відповідно до якого, в зв`язку з цим, не виникає право позивачки на її утримання, не заслуговують на увагу. Так, вказана правова норма регулює відносини, пов`язані з правом одного з подружжя на утримання в разі його непрацездатності, предметом же даного позову є право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини до досягнення нею трирічного віку.
Підстави для припинення права дружини на утримання, передбачене статтею 84 СК України, встановлені іншими правовими нормами, які не містять підстав на які посилається відповідач.
Крім цього, право дружини на утримання від чоловіка за правилами ст. 84 СК України, не пов`язано з факторами, які мають суб`єктивний характер, оскільки право дружини на утримання в даному випадку є похідним від наявності та проживання з нею малолітньої дитини і пов`язане саме з інтересами дитини. А тому негативна поведінка в шлюбі дружини, не має юридичного значення при вирішенні даного питання.
Враховуючи, що суд першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, які були представлені сторонами, і дійшов правильного висновку про те, що відповідач зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає їхня дитина, до досягнення останньою трирічного віку і його матеріальне становище таке дозволяє.
Таким чином, рішення районного суду в частині його оскарження, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідно до положень ст. 308 ЦПК України не підлягає зміні чи скасуванню, в зв`язку з чим його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді :

Т. З. Бондаренко

О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова