Справа № 761/7413/15-ц
Провадження №2/761/537/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням заяв від 24.09.2015 року та 09.11.2015 року позивач просить: визнати за позивачем право власності на гараж НОМЕР_5, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Бакинський» за адресою: м.Київ, вул.Бакинська,35-а; визнати за позивачем право власності на ? частину банківських вкладів на рахунках НОМЕР_4, НОМЕР_3 в ПрАТ «КБ «Фінансова ініціатива», відкритих на ім'я відповідача; визнати за позивачем право власності на ? частину автотранспортного засобу «Шевроле Авео», 2005 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1; стягнути з відповідача на користь позивача ? частину коштів за проданий транспортний засіб «Фольцваген Кадді», 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_2, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у розмірі 74 500,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача ? частину коштів, отриманих ним за банківськими вкладами, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у розмірі 46 943,25 грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 11.06.2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб. До моменту реєстрації шлюбу сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2004 року. За час фактичних шлюбних відносин у сторін народилось троє дітей.

За цей період вони вели спільне господарство та набули спільне майно, яке складається з:

-гаража у гаражно-будівельному кооперативі «Бакинський», що знаходиться в м.Києві по вул.Бакинська, 35-а, з моменту будівництва зареєстрований на позивача та 03.07.2010 року в період перебування в шлюбі був перереєстрований на відповідача вартістю 9 000,00 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом становить 195 621,00 грн.;

-автомобіль «Фольцваген Кадді», 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 вартістю 9 000,00 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом становить 195 621,00 грн. (автомобіль було продано після рішення про розірвання шлюбу);

-автомобіль «Шевроле Авео», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 02.10.2012 року;

-грошові кошти в банківських установах:

✓на депозитному рахунку НОМЕР_6 в ПрАТ «Європейський газовий банк» на суму 8 027,38 грн.,

✓на депозитному рахунку НОМЕР_7 в ПрАТ «Європейський газовий банк» на суму 1 757,00 грн.

✓на рахунках НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в ПрАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на суми 28 000,00 грн. (під час слухання справи відповідач отримав кошти та витратив на власні потреби суму 14 091,77 грн.) та 118,65 грн.

Як зазначає позивач, між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо розподілу майна, тому вона звернулась до суду із вказаним позовом.

Представники позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В доповненнях представник позивача просив не ділити автомобіль «Шевроле Авео», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково та не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині поділу коштів, які знаходяться на рахунку в розмірі 13 908,23 грн., в іншій частині заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Крім того представник в судовому засіданні пояснив, що позивачем не надано суду докази на підтвердження того, що вказане майно є спільною власністю подружжя, вартості майна та права власності на майно. Гараж, який просить поділити позивач не належить відповідачу на праві власності, він мав лише право користуватись ним, оскільки був членом гаражного кооперативу. Право користування гаражним боксом було набуто до шлюбу з позивачем, а тому може бути визнане спільним майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Водночас представник пояснив, що відповідачем не заперечується, що під час шлюбу на його ім'я були відкриті депозитні рахунки на суму 8 027,38 грн., 80 000,00 грн. та 1 757,00 грн. так як кошти були отримані з депозитного рахунку під час шлюбу, то вони не підлягають поділу та є такими, що використані в інтересах сім'ї. Крім того представник зазначив, що вказані кошти отримані від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то вони є страховими сумами та у відповідності до ст.57 СК України є особистою приватною власністю відповідача та не підлягають поділу.

Також представник пояснив, що під час шлюбу відповідач вкладав власні кошти в будівництво та облаштування території будинку, який належить батькам позивача та в реконструкцію квартири АДРЕСА_1 внаслідок чого вказана нерухомість була збільшена у вартості. Відповідач купував побутову техніку (телевізори, комп'ютер, холодильник, морозильник), меблі та інші речі, які залишились в квартирі на вул.О.Теліги.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що під час шлюбу з позивачем на потреби сім'ї позичались кошти в 2014 році в тому числі і у батька позивача, які були повернуті в кінці року. Саме кошти, які були отримані від Фонду, були повернуті батьку позивача.

Що стосується автомобілів, то представник зазначив: автомобіль «Шевроле», державний номер НОМЕР_1 придбаний до реєстрації шлюбу з позивачем, а 02.10.2012 року лише було змінено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вказаний автомобіль на даний час належить іншій особі без переоформлення права власності, а на отримані кошти був придбаний автомобіль «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2. Державним виконавцем в межах виконавчого провадження про стягнення аліментів вже ? вартості проданого автомобіля включена до розміру аліментів, тому суд не може стягувати частину коштів від продажу автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2 ст.61 СК України).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Стаття 70 СК України визначає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (ч.2). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3).

Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мають трьох спільних дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

21 травня 2010 року було зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

11.06.2010 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.05.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24.11.2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) ОСОБА_5 щомісячно, починаючи з 03.10.2014 року до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Отже, так як позивач не просив встановити факту спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу з моменту розірвання попереднього шлюбу відповідача, сімейно-шлюбні відносини та спільне проживання між сторонами існувало в період з моменту реєстрації їх шлюбу до моменту його розірвання, що зазначає сама позивач, тобто з 11.06.2010 року по 20.02.2015 року, а тому майно придбане та набуте сторонами у вказаний період є спільним майном подружжя.

За час спільного проживання сторін були укладені наступні договори:

-13.03.2014 року між ПАТ «Європейський газовий банк» (далі - Банк) та ОСОБА_5 (далі - Вкладник) укладено договір № 334893 банківського вкладу з фізичною особою, відповідно до якого Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_6 в національній валюті у сумі 80 000,00 грн. на строк з 13.03.2014 року по 09.09.2014 року;

-29.04.2014 року між ПАТ «Європейський газовий банк» (далі - Банк) та ОСОБА_5 (далі - Вкладник) укладено договір № 340327 банківського вкладу з фізичною особою, відповідно до якого Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_6 в національній валюті у сумі 8 027,38 грн. на строк з 29.04.2014 року по 04.05.2015 року;

-10.06.2014 року між ПАТ «Європейський газовий банк» (далі - Банк) та ОСОБА_5 (далі - Вкладник) укладено договір № 346939 банківського вкладу з фізичною особою, відповідно до якого Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_7 в національній валюті у сумі 1 757,00 грн. на строк з 10.06.2014 року по 10.07.2014 року.

З копії листа №02-3562/15 від 04.02.2015 року, що підписаний директором-розпорядником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вбачається, що у зв'язку з ліквідацією ПАТ «Європейський газовий банк» ОСОБА_5 отримав відшкодування по вкладу в сумі 93 886,51 грн. 09.12.2014 року в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Вказані кошти отримані під час шлюбу сторін, позивач не надала суду доказів, що кошти не використані в інтересах сім'ї, тому суд не вбачає підстав для поділу вказаної суми коштів.

Суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача, що кошти отримані від Фонду є особистою приватною власністю відповідача, оскільки суми, виплачені Фондом не є страховими.

З копії довідки №523 від 06.02.2015 року, яка видана заступником голови правління ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» вбачається, що станом на 03.02.2015 року ОСОБА_5 має наступні рахунки в ПАТ КБ «Фінансова ініціатива»: НОМЕР_3 - 28 000,00 грн., НОМЕР_4 - 118,65 грн.

Суду не було надано копії договорів на підставі яких були відкриті вказані рахунки. Проте представник відповідача не заперечував наявності коштів на рахунках.

Станом на 21.08.2015 року на рахунках ОСОБА_5 обліковуються кошти в сумі 13 908,23 грн., що підтверджується листом уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» №2189 від 27.08.2015 року.

Так як кошти є спільним майном подружжя, відповідач в період з 03.02.2015 року до 21.08.2015 року, тобто після розірвання шлюбу між сторонами розпорядився частиною коштів, в судовому засіданні сторона відповідача не надала доказів, що отримані з рахунку кошти були використані в інтересах сім'ї, тому суд вважає за можливе поділити кошти, які знаходились на вказаних рахунках, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача ? частини вказаних коштів, що становить 14 059,33 грн. (28 000,00 грн. + 118,65 грн.)

Крім того в судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу - 10.07.2014 року ОСОБА_5 придбав автомобіль «Фольцваген Кадді», 2007 року, державний номер НОМЕР_2.

25.12.2015 року вказаний автомобіль було відчужено за 149 000,00 грн., що підтверджується копією довідки-рахунку від 25.02.2015 року.

Представник відповідача не заперечував що вказаний автомобіль є спільним майном подружжя.

Так як відповідач після розірвання шлюбу продав вказаний автомобіль, 1/2 частину коштів за проданий автомобіль, як спільне майно подружжя позивачу не повернув, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 74 500,00 грн.

В той же час суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача на ту обставину, що на вказаний дохід вже нараховані аліменти, тому з нього не може бути стягнуто частину вартості автомобіля, оскільки сплата аліментів ніяким чином не може стосуватись поділу майна подружжя.

Також представник позивача зазначав, що під час шлюбу сторонами був придбаний автомобіль «Шевроле», державний номер НОМЕР_1, який підлягає поділу. Пізніше (в доповненнях) представник позивача суду пояснив, що оскільки даний автомобіль придбаний до реєстрації шлюбу, тому просив при поділі майна не брати вказане майно до уваги. Водночас представник позивача не написав заяву про залишення позовних вимог в цій частині без розгляду чи відмову від позову. Так як до суду не надійшла одна із вказаних заяв, суд вважає за необхідне вирішити позовні вимоги в цій частині, зазначивши наступне.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Шевроле», державний номер НОМЕР_1 вперше був зареєстрований за відповідачем 30.08.2005 року, тобто до реєстрації шлюбу між сторонами, а 02.10.2012 року лише було змінено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. А тому, оскільки вказаний автомобіль не є спільним майном подружжя, так як придбаний до реєстрації шлюбу, він не підлягає поділу.

Позивач в позовних вимогах просила визнати за нею право власності на гараж НОМЕР_5 в автокооперативі «Бакинський».

В судовому засіданні не було встановлено, що гараж перейшов в користування ОСОБА_5 під час перебування в шлюбі. Крім того, із копій заяв від 03.01.2010 року вбачається, що ОСОБА_4 просила переоформити автогараж НОМЕР_5 на її чоловіка ОСОБА_5, а ОСОБА_5 03.01.2010 року написав заяву про вступ до членів кооперативу та рішенням зборів правління ГБК «Бакинський» від 18.01.2010 року ОСОБА_4 виключено із членів кооперативу, а ОСОБА_5 прийнято до членів кооперативу та закріплено за ним право користування боксом НОМЕР_5, тобто право користування гаражем було переоформлено до реєстрації шлюбу сторін та під час перебування ОСОБА_5 в шлюбі з ОСОБА_6

Крім того, судом під час слухання справи було з'ясовано, що з 01.03.2015 року ОСОБА_5 не є членом гаражного кооперативу «Бакинський» на підставі його особистої заяви.

Представник позивача просив не брати до уваги заяви, які надані головою кооперативу «Бакинський», оскільки вони є підробними. Проте суду не було надано доказів на підтвердження зазначеного.

Крім того, як вбачається з інформації, наданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, гаражний бокс АДРЕСА_3 відсутня. У вересні 2010 року проведено інвентаризацію на вказаний гараж на підставі довідки кооперативу «Бакинський» від 02.09.2010 №2, виданої ОСОБА_5

Суду не було надано доказів ким із сторін (позивачем чи відповідачем) був сплачений пайовий внесок за спірний гараж.

Отже, так як в судовому засіданні не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що право користування гаражним боксом перейшло до ОСОБА_5 під час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, не встановлено, що спірний гараж є спільною сумісною власністю подружжя, тому суд приходить до висновку, що вказане майно не може бути спільним майном подружжя та не підлягає поділу.

В судовому засіданні відповідач та його представник пояснили, що відповідач здійснював ремонт будинку батьків позивача та квартири, які збільшились у вартості, проте вони не надали суду докази на підтвердження участі відповідача у збільшенні вартості нерухомого майна, зокрема заміського будинку батьків позивача (адреса місця знаходження будинку зазначена не була) та квартири АДРЕСА_1. Також не надано суду доказів, що відповідачем придбана побутова техніка за його особисті кошти, яка залишилась в квартирі АДРЕСА_1 (адреса зазначена з пояснень відповідача).

Також представником відповідача в судовому засіданні було зазначено, що під час шлюбу була придбана квартира АДРЕСА_2. Проте суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання вказаної квартири під час перебування в шлюбі.

Отже, спільним майном подружжя, яке підлягає поділу є:

-автомобіль «Фольцваген Кадді», 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_2;

- кошти на рахунках в ПАТ КБ «Фінансова ініціатива»: НОМЕР_3 - 28 000,00 грн., НОМЕР_4 - 118,65 грн.

А тому так як між сторонами не існує іншої домовленості про поділ спільного майна, суд приходить до висновку про поділ спільного майна подружжя наступним чином: стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 88 559 (вісімдесят вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривень 33 копійки в рахунок поділу автомобіля та частини коштів, які знаходяться на рахунку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 79, 88, 212 - 215 ЦПК України; ст. ст. 57, 60, 61, 65, 69-71 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 88 559 (вісімдесят вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривень 33 копійки та 885,59 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула