У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Кіровоградського обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання дій незаконними, зобов'язання здійснити перерахунок платежів та заборону вчинення дій, за касаційною скаргою Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі - ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що ОСОБА_6 є абонентом підприємства, має особовий рахунок та на загальних підставах рівноправно з іншими абонентами користується послугами з водопостачання та водовідведення. 18 вересня 2003 року відповідач зареєстрував у товаристві лічильник холодної води. Оскільки у термін до 01 травня 2005 року повірку засобу обліку води абонентом не здійснено, наказом підприємства від 13 квітня 2012 року № 131 ОСОБА_6 з 01 серпня 2012 року переведено на розрахунок за нормою споживання 5,5 м. куб. х 3 особи х тариф 7,416 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1 706 грн 67 коп. Оскільки відповідач відмовляється сплатити заборгованість у добровільному порядку, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості.

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про визнання дій незаконними, зобов'язання здійснити перерахунок платежів та заборону вчинення дій, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 та абонентом ОКВП «Дніпро-Кіровоград». Зазначав, що зареєстрований у вказаній квартирі, проте проживає разом із сім'єю за іншою адресою, а у вказаній квартирі ніхто не проживає. Тому вода ніким не споживається. За власні кошти ним придбано та встановлено прилад обліку води, а прийняття та постановку на абонентській облік із відкриттям особистого рахунку здійснено виробником послуг. Також вказував, що договір про надання житлово-комунальних послуг у сфері водопостачання з ним не укладався та не переукладався, тому зобов'язання перед відповідачем та підстави для нарахування боргу відсутні.

Просив визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати його припинити дії, що порушують його права, як споживача, та провести перерахунки платежів із вересня 2012 року.

Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 травня 2014 року позов ОСОБА_6 до Кіровоградського ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про визнання дій незаконними, зобов'язання здійснити перерахунок платежів та заборону вчинення дій та позов ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення об'єднані для розгляду в провадженні однієї цивільної справи.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 червня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Позов ОКВП «Дніпро-Кіровоград» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 1 706 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 червня 2014 року частково скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року у частині позовних вимог ОКВП «Дніпро-Кіровоград» скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2015 року рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 червня 2014 року у частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 1 706 грн та судових витрат у розмірі 114 грн 70 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОКВП «Дніпро-Кіровоград», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Амеліна В.І. від 02 березня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року № 163/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Амеліна В.І., у результаті чого 28 липня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ситнік О.М.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_1 та є споживачем послуг із водопостачання та водовідведення.

18 вересня 2013 року у вказаній квартирі встановлено лічильник холодної води. На ім'я ОСОБА_6 відкрито особовий рахунок, згідно з яким щомісячно ведеться облік спожитої води. Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_6 зі сплати за водопостачання та водовідведення за період із січня 2012 року по грудень 2013 року становить 1 706 грн 67 коп.

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» повідомило ОСОБА_6 про необхідність повірки його лічильника у строк до 01 травня 2005 року, однак повірка у вказаний строк не відбулась, у зв'язку з чим 01 серпня 2012 року наказом від 13 квітня 2012 року № 131 ОСОБА_6 переведено на розрахунок за нормою споживання 5,5 куб. м, виходячи з кількості зареєстрованих осіб, тарифу 7,416 грн, та нараховано за надані послуги з централізованого водопостачання 1 706 грн 67 коп.

02 червня 2014 року лічильник холодної води, встановлений у квартирі ОСОБА_6, пройшов повірку за результатами якої зазначено, що він придатний до використання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОКВП «Дніпро-Кіровоград», апеляційний суд керувався тим, що з листа Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 30 січня 2015 року № 56 вбачається, що лічильник води, заводський номер 208666, дійсно перевірявся зазначеним підприємством. При цьому свідоцтво про повірку не видавалось, а результати повірки занесені в паспорт, засвідчені підписом державного повірника і відбитком повірочного тавра, що і було зроблено у даному випадку - видано паспорт від 29 травня 2014 року № 709, а отже, відсутні підстави для сумніву у правильності показників засобу обліку води, нарахування плати за послуги з водопостачання та водовідведення відповідачу здійснено неправомірно, а розрахунки за використану за цей період воду повинні здійснюватися на підставі даних приладів обліку води. Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. п. 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Водночас п. 10 Правил встановлено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абз. 3 ст. 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Це положення Правил є імперативним. Пунктом 16 Правил встановлено, що у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки. Таким чином, п. 21 Правил застосовується лише у випадку, коли у квартирі або будинку садибного типу взагалі відсутній прилад обліку води.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку.

Частиною 3 ст. 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з п. 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року - до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг із періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до затвердженого Порядку.

Отже, до 24 жовтня 2014 року проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, повинно було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-60цс15.

Враховуючи те, що станом на 2012 рік відсутнє повідомлення від ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про необхідність повірки лічильника, а з 2005 року по 2012 рік доказів необхідності нарахування за нормами, а не за показаннями лічильника, суду не надано, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність у позивача підстав для нарахування відповідачу плати за нормами споживання.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: А.О. Леванчук
І.К. Парінова
О.М. Ситнік
О.В. Ступак