Справа № 185/1337/16-ц
Провадження № 2/185/1299/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Палюх Т.Д., за участю секретаря Федосімової Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 21.12.2012року у справі № 429/10968/12 з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку( доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, однак відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає згідно довідки державного виконавця 18306грн.54коп по аліментам на утримання дитини і 8658грн.86коп по аліментам на утримання позивача. Посилаючись на зазначені обставини позивач, уточнивши 01.03.2016року свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача в судовому порядку 24070грн.94коп пені від суми несплачених аліментів на її утримання за період з 5травня 2014року до 14січня 2015року, та 56554грн.26коп. пені від суми несплачених аліментів на утримання дитини за період з 5 травня 2014року по 22 грудня 2015року,відповідно до виконаних нею та наданих суду розрахунків( а.с.42-43). Справу просила розглянути у її відсутність, оскільки проживає у Черкаській області.

Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, надав письмові заперечення 25.04.2016року( а.с.62-68), уточнив їх 11.05.2016року( а.с.79-80), у яких зазначив, що відповідачем не заперечується сума пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 3514грн.67коп. згідно розрахунку від 11.05.2016року( а.с.84), та сума пені за прострочення сплати аліментів на утримання позивача в розмірі 1358грн.42коп.( а.с.68), в решті позовних вимог просив суд відмовити.

При цьому зазначив, що розрахунок пені виконаний позивачем невірно, суперечить позицїї Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016року щодо нарахування пені помісячно, та визначення загальної суми пені шляхом додавання нарахованої пені за кожен місяць, надав свої розрахунки, згідно яких розмір пені складає 5 051,42грн. по аліментам на дитину ( а.с.67) і 1 358,42грн. по аліментам на позивача( а.с.68), але 11.05.2016року уточнив розрахунок пені по аліментам на дитину, зауважив, що відповідач працював з 02.10.2015року по 24.02.2016року у Броварському заводі металевих конструкцій ТОВ"Український інститут сталевих конструкцій імені ОСОБА_4", де з нього утримані аліменти в сумі 1750грн.( по 350,10грн .в місяць), та 31.03.2016року відправлені переказом позивачу, тому підстави для стягнення аліментів з жовтня 2015року відсутні. Також зазначив, що 8 липня 2015року відповідач потрапив у ДТП в с. Макарівка та отримав перелом правого гомілково-ступеневого суглобу, у зв"язку з чим проходив лікування, а у листопаді 2015року переніс оперативне втручання, 2,5 місяця був на милицях, що підтверджується відповідними записами в його медичній картці, епікрізом з медичної карти стаціонарного хворого.

На утриманні відповідача знаходяться жінка ОСОБА_5, з якої він фактично проживає, та двоє малолітніх дітей - Поліна, 2011року народження, і Рената, 2015року народження.

Тому просив суд застосувати правила ч.2 ст. 169 СК України, врахувати його сімейний та матеріальний стан та зменшити розмір пені по аліментам на дитину на суму, що підлягала сплаті за період з 08.07.2015року, стягнувши пеню в сумі3514грн.67коп. ( а.с.84),.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони до 03.06.2014року перебували у зареєстрованому шлюбі( а.с.5), від якого мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с.6).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2012року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання позивача в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку( а.с.8-11).

Відповідно до довідок державного виконавця ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області від 22.12.2015року № 02/66769 та № 02/66770 загальна сума заборгованості по аліментам на утримання позивача станом на 14.01.2015року становить 8658грн.86коп.( а.с.33),по аліментам на утримання дитини станом на 22.22.2015 року становить 18306грн.54коп.( а.с.32).

Але відповідно до довідки ТОВ"Український інститут сталевих конструкцій імені ОСОБА_4" івід 05.04.2016року № 178/06 про доходи відповідача ОСОБА_2, що працював в штаті БЗМК з 02 жовтня 2015року по 24 лютого 2015року, йому нарахована заробітна плата, в тому числі лікарняні з 02 листопада 2015року по 31 січня 2016року, та утримано аліменти на користь ОСОБА_1В.в сумі 1750,50грн. за 5 місяців, по 350,10грн. в місяць за період з жовтня 2015року по лютий 2016року, які відправлені позивачу( а.с.82).

Оскільки на момент видачі довідки 22.12.2015року державний виконавець не мав відомостей про утримані у січні 2015року аліменти за місцем роботи відповідача за період з 02 жовтня 2015року, суд приймає у якості доказа довідку державного виконавця ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області від 22.12.2015року № 02/66770 про заборгованість по аліментам на утримання дитини в частині заборгованості по вересень 2015року.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, передбачена ст. 196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ст. 196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами і наявність або відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність або відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання.

Як зазначено вище, факт наявності заборгованості у відповідача по сплаті аліментів за період з травня 2014року по вересень 2015року включно підтверджується розрахунками державного виконавця( а.с.32-33), з яких вбачається, що за цей період відповідачем не було сплачено жодної суми аліментів за рішенням суду, при цьому суд вважає, що вказана заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України №6-94 цс15 від 1 липня 2015 року за частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи з наведеного, суд частково погоджується з розрахунками,виконаними відповідачем, які додані до заперечення проти позову і приходить до висновку про те, що загальний розмір пені становить 4300,35грн. по аліментам на дитину( за розрахунком на а.с.67 по вересень 2015року включно) і 1 358,42грн. по аліментам на позивача( а.с.68). При цьому суд важає, що розрахунок, виконаний позивачем, проведений невірно, без врахування зазначених вище вимог, викладених у постанові ВСУ №6-94 цс15 від 1 липня 2015 року і підтверджених у постанові № 6-300цс16 від 16.03.2016року.

Разом з цим, при визначенні розміру пені, яка має бути стягнути з відповідача на користь позивачки, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач 08 липня 2015року отримав травму, у зв"язку з чим проходив лікування, а у листопаді 2015року переніс оперативне втручання,що підтверджується відповідними записами в його медичній картці, епікрізом з медичної карти стаціонарного хворого( а.с.88-96). Згідно акту з місця проживання відповідача від 03.05.2016року відповідач проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, має на утриманні двох малолітніх дітей - Поліну, 2011року народження, і Ренату, 2015року народження ( а.с.85).

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, з 4300,35грн. до 3 515грн.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, зокрема витрати на оплату судового збору в сумі 150грн( а.с.77).

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,2012-215,218 ЦПК України, ст. 196 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 5 травня 2014року по 30 вересня 2015року в сумі 3 515грн., пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з 5 травня 2014року до 14 січня 2015року в сумі 1 358грн. 42коп. та витрати на сплату судового збору в сумі 150грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 401грн.20коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня отримання його копії шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя Т. Д. Палюх