АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/364/16 Головуючий у 1-й інстанції Шміло В.І.
Провадження № 22-ц/789/789/16 Доповідач - Кузьма Р.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

без сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Бережанського районного суду від 12 квітня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до товариства з обмеженою відповідальністю СП "Джерела", ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання та штрафів за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ТзОВ СП "Джерела", ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязання за кредитним договором № 2008/17 від 04.04.2008 року, а також штрафів відповідно до п.5.8 кредитного договору, посилаючись на невиконання ними умов даного договору, оскільки згідно з його умовами банком було надано ТзОВ СП "Джерела" овердрафтовий кредит у вигляді ліміту в розмірі 190000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54,00 % річних на місяць, нарахованих від суми непогашеної в строк заборгованості, зі строком його дії до 03 квітня 2009 року, а товариство в свою чергу зобовязувалося повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, вставленому кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобовязання за вищевказаним кредитним договором відповідачка ОСОБА_1 поручилася перед банком за належне виконання товариством зобовязань за вказаним договором та зобовязувалася перед ними нести з ним солідарну відповідальність, щодо повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування ним, комісії, а також інших витрат згідно кредитного договору. Всупереч умов вказаного договору, відповідач ТзОВ СП "Джерела" порушив взяті на себе зобовязання, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки в звязку з чим станом на 09.02.2016 року у нього виникла перед ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по сплаті кредиту на загальну суму 121280,53 грн. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2011 року суму заборгованості в розмірі 78076,27 грн., з якої: 46145,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; та 75135,41 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язання за договором було стягнуто з товариства на їх користь. Однак, на даний час у відповідачів, існує перед банком заборгованість на загальну суму 46364,47 грн., з якої : 43204,26 грн.- пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.8 Договору, а саме : 1000,00 грн.- штраф ( фіксована частина) та 2160,21 грн. - штраф (процентна складова), яку вони просили суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на їх користь, а також просили суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку понесені ними судові витрати.

Рішенням Бережанського районного суду від 12 квітня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку про сплив строку позовної давності та невірно оцінив докази.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону, що є підставою для скасування рішення в порядку ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, що 04 квітня 2008 року між ПАТ Комерційним банком "ПРИВАТБАНК", та юридичною особою ТзОВ СП "Джерела" було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав овердрафтовий кредит у вигляді ліміту розміром 190000,00 грн. на поновлення обігових коштів і здійснення поточних платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54,00% річних на місяць нарахованих від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення платежів до 12.01.2009 року, а товариство в свою чергу зобовязувалося здійснювати погашення заборгованості в наступному порядку : щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також з інших витрат, що передбачені кредитним договором.

Відповідачка ОСОБА_1 поручилася перед банком за належне виконання товариством зобовязань за вказаним договором та зобовязалася перед банком нести з товариством солідарну відповідальність щодо повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування ним, а також інших витрат згідно кредитного договору.

Однак, відповідач ТзОВ СП " Джерела" взятих на себе зобовязань за вказаним договором не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у зв"язку з чим у нього виникла станом на 09.02.2016 року перед ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість на загальну суму 121280,53 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24 лютого 2011 року із відповідача ТзОВ СП " Джерела" було стягнуто на користь позивача заборгованість в сумі 78076,27 грн., з якої : 46145,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 75135,41 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно абзаців 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст.599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 23 вересня 2015 за №6-1206 цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи те, що наявність судового рішення не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє права кредитора на отримання сум передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідач ТзОВ СП "Джерела" своїх кредитних зобов'язань перед баном не виконало.

Суд першої інстанції врахувавши встановлені по справі правовідносини та фактичні обставини справи констатував, що зі сторони відповідачів ТзОВ СП "Джерела" та ОСОБА_1 дійсно має місце порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобовязань за кредитним договором № 2008/17 від 04.04.2008 року. Однак при цьому суд вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності тривалістю у три роки та з цих підстав відмовив ПАТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні позову.

Вказаний висновок суперечить фактичним обставинам справи та зроблений на невірному застосуванні норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, про підставність заявленого позову щодо відповідача ТзОВ СП "Джерела".

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Частина 1 ст. 259 ЦК України передбачає що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п. 5.7 кредитного договору № 2008/17 строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.14-17).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24 лютого 2011 року ухвалено рішення про стягнення заборгованості з відповідача ТзОВ СП "Джерела". Відповідно ч.3 ст. 264 ЦК України з 25.02.2011 року перебіг позовної давності розпочався заново, а закінчився 24.02.2016 року.

ПАТ КБ "Приватбанк" повторно звернувся до суду з позовом 23 лютого 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Отже, наявність в кредитному договорі пункту 5.7, що відповідає вимогам ч.1 ст. 259 ЦК України і може свідчити про дотримання банком строків позовної давності.

Отже, колегія вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності для звернення до суду про стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки відповідно до ч.ч. 2,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином стягненню підлягає заборгованість на загальну суму 46364,47 грн., з якої : 43204,26 грн.- пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.8 Договору, а саме : 1000,00 грн.- штраф ( фіксована частина) та 2160,21 грн. - штраф (процентна складова).

Щодо заявленого позову до солідарного відповідача ОСОБА_1 То колегія суддів вважає, що він є безпідставним та до задоволення не підлягає.

Так згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

4 квітня 2008 року між поручителем ОСОБА_1 та кредитором ПАТ КБ "Приватбанк" укладено договір поруки щодо забезпечення виконання овердрафтового кредиту від 04.04.2008 року № 2008/17 у сумі 70 000 грн.

3 червня 2008 року додатковою угодою №1 до договору про надання овердрафтового кредиту № 2008/17 від 04.04.2008 року збільшено ліміт кредитного договору до 190 000 грн.

Вказана додаткова угода укладена без згоди поручителя ОСОБА_1, що є підставою вважати про припинення поруки в звязку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя виходячи з ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Отже позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до поручителя ОСОБА_1 Є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Бережанського районного суду від 12 квітня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю СП "Джерела", про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання та штрафів за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю СП "Джерела", в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № 2008/17 від 04.04.2008 року в розмірі 46364,47 грн. та 1214,56 грн. витрат по сплаті судового збору.

В позові до ОСОБА_1 відмовити за безпідставнісю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2