Справа № 367/2589/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л.П.,

при секретарі Кузнецовій К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління житлово комунального господарства «Біличі» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення в житлове приміщення, -

в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ; третя особа: Управління житлово комунального господарства «Біличі» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що в державній не приватизованій квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані три особи вона, відповідач по справі та її син ОСОБА_3 1992 року народження. Проживають в квартирі лише дві особи вона та її син ОСОБА_3 .

Квартира була отримана в 2004 році ще за час служби відповідача в Збройних силах України на сім`ю в складі трьох чоловік, на неї, відповідача та сина відповідно до спеціального ордеру №11 за 2004 рік. Квартира загальною площею 33,5 кв.м, житловою площею 19,0 кв.м (дві кімнати)

На даний час відповідач вже звільнений зі служби в збройних силах, а квартира знаходиться на балансі УЖКГ « ОСОБА_4 », що підтверджується довідкою Форми -3. Крім того, оскільки відповідач квартирою не цікавиться, особисто з нею 27.11.2015 року укладений договір по утриманню будинку, прибудинкових територій та постачання холодної води і централізованого водовідведення.

Згідно рішення Ірпінського міського суду від 23.12.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірваний.

З грудня 2014 року відповідач в квартирі не проживає, забрав свої речі та квартирою не цікавиться, ніякої участі в оплаті квартирної плати та комунальних платежів не приймає. Усі витрати по утриманню квартири несе лише вона. Де точно проживає відповідач їй не відомо.

Факт не проживання відповідача в квартирі з 2014 року підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу, актом перевірки житлових умов від 20 жовтня 2015 року, актом перевірки житлових умов від 10 березня 2016 року.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим, приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

В провадженні Ірпінського міського суду також перебуває позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення в житлове приміщення яку було об`єднано в одне провадження.

Згідно даної заяви, позивач ОСОБА_2 зазначає, що 20 травня 2004 року йому та його сім`ї, відповідно до спеціального ордеру №11, виданого на підставі рішення житлової комісії військової частини № НОМЕР_1 від 17.05.2004 року за №3 було надано право проживання в кв. АДРЕСА_1 .

На момент видачі ордеру ОСОБА_5 був військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 .

Вищезазначений ордер було видано на ім`я позивача із зазначенням наступного складу осіб сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (колишня дружина), ОСОБА_3 (син колишньої дружини).

В вересні 2008 р. позивач за станом здоров`я був змушений залишити військову службу та звільнений в запас.

23 грудня 2015 згідно рішення Ірпінського міського суду шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано.

З серпня 2015 року відповідачка, без будь якого попередження змінила замки до кв. АДРЕСА_1 , чим перешкоджає законному праву позивача на проживання за даною адресою.

В зазначеній квартирі перебуває майно як особисте майно позивача, так і спільне сумісне нажите під час шлюбу з відповідачкою. На численні прохання надати доступ до квартири відповідач відмовила позивачеві так і не надавши доступ до житлового приміщення до цього часу.

У зв`язку з цим, позивач змушений тимчасово проживати у своїх знайомих, поскільки іншого житла в нього не має.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, позивач просить визнати за ним право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 і вселити його у вказану квартиру.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник свій позов підтримали в повному обсязі і просила його задоволити. В позові ОСОБА_2 просили відмовити.

Представник ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі і просив його задоволити. В позові ОСОБА_1 просив відмовити.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням таким, що підлягає до задоволення, а позов ОСОБА_2 про вселення в житлове приміщення - таким, що не підлягає до задоволення по слідуючих підставах:

Судом встановлено, що сторони по справі - бувше подружжя, шлюб між якими розірвано 23.12.2015р. (а.с.4).

Під час шлюбу, в 2004 р. в період служби ОСОБА_2 в ЗСУ, на смію в складі трьох чоловік, позивачку ОСОБА_1 її сина ОСОБА_6 1992 р.н. на ім`я ОСОБА_2 як військовослужбовця, була отримана квартира АДРЕСА_1 , відповідно до спеціального ордера №11 за 2004 рік (а.с. 5) Міністерства оборони згідно рішення 33 сесії шостого скликання №830 від 23.03.2015р. (а.с. 35) Коцюбинська селищна рада надала згоду на прийом до комунальної власності територіальної громади селища Коцюбинське нерухомого військового майна військового містечка № НОМЕР_2 . Дана обставина стверджується і довідкою УЖКГ «Біличі» (а.с.57) і листом з додатками Відділу роботи з громадянами та доступу до публічної інформації МО України.

ОСОБА_2 звільнений зі служби в ЗСУ.

З грудня 2014 року ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, витрат по оплаті квартири і комунальних послуг не несе.

Згідно рішення Ірпінської міської ради (а.с.4) від 23.12.2015р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розлучення самим позивачем вказано, що з грудня 2004 р. він проживає окремо від дружини.

Факт не проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі, без поважних причин стверджується актом депутатів Коцюбинської селищної ради (а.с. 7,8), рішенням Ірпінської міської ради про розлучення (а.с.4), договором №9 про надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та постачання холодної води і центр водовідведення, укладеним з позивачкою ОСОБА_1 УЖКГ «Біличі».

Крім того, факт не проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі підтвердили свідок ОСОБА_7 , і навіть свідок зі сторони самого ОСОБА_2 ОСОБА_8 , який є кумом ОСОБА_2 про те, що він останній раз в спірній квартирі бачив ОСОБА_2 на початку травня 2015 року.

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення в житлове приіщення, то судом встановлено, що позов подано до суду через 9 днів після позову ОСОБА_1 до нього. Судом не здобуто жодного доказу того, що ОСОБА_1 чинить йому будь які першкоди в користуванні спірною квартирою, в заміні замків, перешкоджанні зайти в квартиру чи проживати в ній, нести витрати по комунальних платежах, тощо.

ОСОБА_2 не звертався в жодні установи щодо неналежної поведінки бувшої дружини, чи того, що вона чинить йому першкоди в користуванні квартирою, спільно нажитим майном, особистими речами.

Крім звернення до суду з позовом про розлучення він не ставив питання про розподіл майна чи усунення перешкод.

Також, судом не здобуто доказів, що спірна квартира має статус гуртожитку.

Виходячи з вищевикладеного, слідує, що ОСОБА_2 добровільно залишив спірну квартиру і не звертався щодо усунення перешкод чи вселенні до тих пір, поки не звернулася бувша дружина з позовом до нього.

Тому суд приймає рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову у позові ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .
В позові ОСОБА_2 відмовити.
Повний текст рішення буде виготовлено 30.08.2016 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. П. Саранюк