АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/5681/16 Головуючий1 інстанції - Іванова І.В.
Справа № 2-2203/61 Доповідач - Коровін С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коровіна С.Г.,

суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.

при секретарі - Личак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, заінтересовані особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Харківська міська рада, про виправлення описки та арифметичної помилки у судовому рішенні, ухваленому 11 жовтня 1961 року у справі за позовом ОСОБА_9 до РЖУ Жовтневого району м. Харкова, ОСОБА_10 про визнання права власності на 45/100 частин домоволодіння, -

в с т а н о в и л а :

09.03.2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з заявою про виправлення арифметичної помилки у судовому рішенні, ухваленому 11 жовтня 1961 року у справі за позовом ОСОБА_9 до РЖУ Жовтневого району м. Харкова, ОСОБА_10 про визнання права власності на 45/100 частин домоволодіння.

08.06.2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 уточнили заяву про виправлення описки та арифметичної помилки у зазначеному судовому рішенні.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 зазначали, що за рішенням суду 16.07.1948 року за попередником сторін у справі за позовом ОСОБА_9 було визнано право власності на 2/3 частини домоволодіння за адресою м. Харків, вул. Володарського, 40. На підставі рішення суду ОСОБА_9 половину своєї частки, тобто 1/3 частину всього домоволодіння з належних їй 2/3 частин продала подружжю ОСОБА_7, залишивши собі 1/3 частину домоволодіння. В подальшому 02 вересня 1948 року сторони уклали та нотаріально завірили договір про порядок користування домоволодінням, відповідно до якого право на 1/3 частину домоволодіння належить ОСОБА_9, згідно свідоцтва, виданого Жовтневим РЖУ м. Харкова 29 липня 1948 року, право на 1/3 частину цього домоволодіння належить подружжю ОСОБА_11 та ОСОБА_12, згідно договору купівлі-продажу від 30 серпня 1948 року. Воля сторін щодо рівності їх часток у праві власності на домоволодіння, викладена письмово в нотаріально посвідченому договорі, закріплення у користування приблизно рівних часток будівель та рівного права користування земельною ділянкою безумовно підтверджує, що сторони вважали свої частки рівними. Дійсно, до 1961 року ці частки були рівними та ніким не оспорювалися. Але, 03.02.1961 року Президія обласного суду винесла протест на рішення від 16.07.1948 року, що стало підставою для перегляду судового рішення від 16.07.1948 року. За рішенням Народного суду Жовтневого району м. Харкова від 03-04 липня 1961 року по справі №2-2203/61 за позовом ОСОБА_9 до РЖУ Жовтневого району м. Харкова та ОСОБА_10 про визнання права власності, за ОСОБА_13 було визнано право власності на 45/100 частин домоволодіння.

Суд не залучивши до участі інших осіб, на права та обов'язки котрих впливало судове рішення - подружжя Маковецьких ,котрі вже володіли часткою домоволодіння, ухвалив рішення, за яким вказав, що позивачу ОСОБА_9 згідно до довідки БТІ належала частка будівель, яка складала 45/100 частин домоволодіння. Таким чином, переглянув за протестом Президії обласного суду судове рішення від 16.07.1948 року, за яким було визнано право власності на 2/3 частини домоволодіння, суд встановив, що позивачу ОСОБА_9 в 1948 році належало не 2/3 частини, а лише 45/100 частини домоволодіння. ОСОБА_9 звернулася до суду з проханням роз'яснити рішення від 03-04 липня 1961 року, посилаючись на те, що суд не врахував факту продажу частки домоволодіння, за яким вона ще в 1948 році розділила своє домоволодіння навпіл. Суд допускаючи ряд грубих процесуальних порушень шляхом винесення ухвали про роз'яснення рішення вирішив питання про ідеальну частку ОСОБА_9, після внесення змін до рішення 1948 року. Заявники стверджували, що ОСОБА_9 станом на 1961 рік визнана власником будинків «А» та «Б», тобто судом фактично скасовано договір купівлі продажу, на наявність якого суд голослівно посилався в ухвалі про роз'яснення вказаного рішення, оскільки, за судовим рішенням вона є власником вказаних будівель.

Заявники вважали, що судами допущені помилки у розрахунках. При роз'ясненні рішення Жовтневий районний суд м. Харкова в ухвалі від 11 жовтня 1961 року допустив описку, що потягла за собою арифметичну помилку практично змінивши суть рішення. Суд, допустив описку , що ОСОБА_9 належало на момент продажу 45/100 або 135/300 частин домоволодіння, з яких половина нею була відчужена ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Заявники вважали, що в 1948 році ОСОБА_9 не належало 45/100 частин, їй належало 2/3 частини, тобто 200/300 частини. В ухвалі про роз'яснення рішення суду від 03-04 липня 1961 року повинно бути вказано «так як 1/3 із належних їй на той час 2/3 частки були відчужені в 1948 році гр. гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12.». Опискою заявники вважали наступне. Оскільки 10/300 із 45/100 частин або ж із 135/300 частин були відчужені в 1948 «із 45/100 частин або же із 135/300 частин». Оскільки в розрахунок частки ОСОБА_9 замість цифри «2/3» в результаті описки помилково була внесена цифра "35/300". кінцевий результат розрахунку щодо частки ОСОБА_9 замість цифри "45/200", яка відповідає половині її частки в домоволодінні після реалізації в 1948 році другої половини ОСОБА_11 та ОСОБА_12. була внесена цифра «35/300» розрахунку щодо частки ОСОБА_9

Ухвалою суду у задоволені заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виправлення описки та арифметичної помилки у судовому рішенні, ухваленому 11 Жовтня 1961 року у справі за позовом ОСОБА_9 до РЖУ Жовтневого району м. Харкова, ОСОБА_10 про визнання права власності на 45/100 частин домоволодіння відмовлено.

В апеляційній скарзі поставлено питання про скасування ухвали суду першої інстанції і постановлення нової ухвали про виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наданим доказам і безпідставно не виправив описки та арифметичні помилки у рішенні.

Заслухавши доповідача, сторони та зацікавлених осіб колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 09.03.2016 року до суду з заявою звернулися ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виправлення описки та арифметичної помилки у судовому рішенні , ухваленому 11 жовтня 1961 року у справі за позовом ОСОБА_9 до РЖУ Жовтневого району м. Харкова, ОСОБА_10 про визнання права власності на 45/100 частин домоволодіння.

У зв'язку з втратою судового провадження по цивільній справі за № 2-2203/61 за позовом ОСОБА_9 до РЖУ Жовтневого району м. Харкова та ОСОБА_10 про викання права власності, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року за власною ініціативою на підставі ч. 1 ст. 403 ЦПК України було порушено питання про відновлення втраченого судового провадження у зазначеній справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року було відновлено частково втрачене провадження у цивільній справі № 2-2203/61 за позовом ОСОБА_9 до РЖУ Жовтневого району м. Харкова та про визнання права власності.

Згідно інвентарної справи №14988 за адресою АДРЕСА_1, на час подачі заяви про виправлення описки та арифметичної помилки. правонаступниками після попередніх власників стали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 01.02.1963 року та свідоцтва про право на спадщину від 06.08.1997 року, ОСОБА_14 (після ОСОБА_15 та ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2014 року), ОСОБА_6 та ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на підставі договору дарування від 18.11.1972 року.

Рішенням народного суду Жовтневого району м. Харкова від 3-4 липня 1961 року по справі за позовом ОСОБА_9, за нею було визнано право власності на 45/100 частин домоволодіння , розташованого в АДРЕСА_1, які складаються із будинку під літерою «А» та будинку під літером «Б». З зазначеного рішення вбачається, що право власності визнавалося за ОСОБА_9 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_16, розстріляного німцями у грудні 1941 року.

Ухвалою народного суду Жовтневого району м. Харкова від 11 жовтня 1961 року рішення суду від 03-04 липня 1961 року було роз'яснено таким чином, що ОСОБА_9 належить на праві власності 35/300 частин домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, оскільки 100/300 частин цього домоволодіння із 45/100 частин або ж із 135/300 частин були нею відчужені в 1948 році ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Згідно до ч.2 статті 218 ЦПК України передбачено, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення.

Відповідно до вимог ст.219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009р. №14 вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Суд першої інстанції розглядаючи заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виправлення описки та арифметичної помилки у судовому рішенні, ухваленому 11 жовтня 1961 року дійшов правильного висновку, що суд позбавлений можливості після ухвалення у справі рішення знову досліджувати докази та вирішувати на підставі нових доказів вирішувати питання про виправлення описки чи арифметичних помилок у рішенні, оскільки, це фактично призведе до зміни змісту судового рішення.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв'язку із використанням несправної техніки.

Правильно зазначено, що не є арифметичними помилками і не може бути виправлене в порядку, передбаченому ст. 219 ЦПК України, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

За змістом ст. 219 ЦПК України під опискою слід розуміти випадкову граматичну помилку, що тягне за собою неточний виклад змісту судового рішення чи перекручування його суті (наприклад, пропуск літери, цифри, їх перестановка, описки у написанні складних прізвищ або складних чисел тощо).

При цьому диспозиція наведеної статті не дозволяє під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема, змінювати висновки та мотиви судового рішення.

Таким чином суд, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи.

Оскільки неточності щодо встановлених фактичних обставин справи судом першої інстанції не встановлені, то підстави до задоволення заяви про виправлення арифметичних помилок та описок у судовому рішенні ухваленому 11 Жовтня 1961 року у справі за позовом ОСОБА_9 до РЖУ Жовтневого району м. Харкова, ОСОБА_10 про визнання права власності на 45/100 частин домоволодіння - відсутні.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія суддів погоджується з ухвалою суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України колегія , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: