Номер провадження: 22-ц/785/4289/16
Головуючий у першій інстанції Козирєв М. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П.,Гірняк Л.А..

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу і форми участі батька у вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року, -

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу і форми участі батька у вихованні дитини і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що після розірвання шлюбу 03.12.2012року між ним та відповідачкою ,донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,яка народилася від шлюбу , залишилася проживати з відповідачкою .

Останнім часом відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не допускаючи його до виховання доньки.

Позивач просив, зобов'язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні позивача з донькою та зобов'язати відповідача надати йому можливість спілкуватись з донькою у суботу та неділю з 09.00 до 18.00 годин, в святкові дні та в її день народження 1-го липня.

У судовому засіданні позивач підтримав позов ,просив задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову,просила відмовити у задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування Демчук Д.Г. вважала ,що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню .

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, усунути перешкоди ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у спілкуванні з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, час на спілкування з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом систематичних побачень та спільного відпочинку, у тому числі за місцем проживання ОСОБА_2 щосуботи з 09.00 години до 18.00 години і з 09.00 години до 15.00 години в святкові дні і 01 липня кожного року, без присутності ОСОБА_3

Зобов'язано ОСОБА_3 надати можливість ОСОБА_2 спілкуватись з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом систематичних побачень та спільного відпочинку, у тому числі за місцем проживання ОСОБА_2 щосуботи з 09.00 години до 18.00 години і з 09.00 години до 15.00 години в святкові дні і 01 липня кожного року, без присутності ОСОБА_3

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню , а рішення суду першої інстанції зміні в частині встановлення порядку у спілкуванні ОСОБА_2 з донькою з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов, та визначаючи право позивача на спілкування з дитиною шляхом систематичних побачень та спільного відпочинку, у тому числі за місцем проживання ОСОБА_2 щосуботи з 09.00 години до 18.00 години і з 09.00 години до 15.00 години в святкові дні і 01 липня кожного року, без присутності ОСОБА_3,суд першої інстанції виходив з рівності обов'язків матері та батька щодо дитини , з врахуванням часу вільного від навчання,часу підготовки до сну дитини.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції .

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки мають обов"язки щодо виховання та розвитку дитини та, відповідно до частини четвертої цієї статті, батьки зобов"язані поважати дитину. Повага до дитини має базуватися на визнанні незаперечної істини: дитина - це маленька людина, зі своїм внутрішнім світом, своїми уподобаннями, своїми бажаннями та потребами.

За змістом ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов"язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов"язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

При цьому, відповідно до ст. 159 СК України позов про усунення перешкод у вихованні дитини є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров"я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин справи, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Стаття 19 СК України передбачає участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частина перша статті 159 СК України дає право звернення до суду з позовом про усунення перешкод щодо спілкування з дитиною, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

З матеріалів справи вбачається , що 09.10.2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб.

Від шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 03 грудня 2012 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с. 35).

Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_4 залишилася проживати з матір'ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.

Позивач проживає окремо в АДРЕСА_2.

Згідно висновку органу опіки та піклування Тарутинської районної державної адміністрації участь ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 є доцільним (а.с. 48).

Відповідно до рішення органу опіки та піклування Тарутинської районної державної адміністрації від 19.08.2016 року за № 01/01-17/1134 вирішено визначити ОСОБА_2 час на спілкування з донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,шляхом систематичних побачень та спільного відпочинку ,у тому числі за місцем проживання ОСОБА_2 щосуботи та неділі з 09.00 години до 19.00 години і з 09.00 години до 15.00 години в святкові дні і 01 липня кожного року ,без присутності ОСОБА_3 (а.с.111).

Як вбачається з матеріалів справи спір щодо участі батька у спілкуванні з дитиною виник через непорозуміння та недосягнення спільної згоди сторін про порядок та спосіб спілкування позивача з донькою , що є перешкодою для позивача у вільному спілкуванні з дитиною та участю у її вихованні.

У відповідності до ст. 158 СК України прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків.

Однак, згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів ,частково погоджується з висновками органу опіки та піклування від 19.08.2016 року за № 01/01-17/1134 .

Задовольняючи частково позов ,суд першої інстанції вірно посилався на те, що малолітня донька проживає постійно з матір'ю, яка працює щотижнево та має два вихідні дня.

Проте задовольняючи позов ,суд першої інстанції не звернув уваги на те,що відповідач ОСОБА_3 має право також на спілкування з дитиною у святкові та вихідні дні та у день народження дитини.

Встановлюючи спосіб участі позивача у вихованні доньки шляхом систематичних побачень та спільного відпочинку, у тому числі за місцем проживання ОСОБА_2 щосуботи з 09.00 години до 18.00 години , суд таким чином позбавив відповідача можливості на проведення з донькою щосуботи та у день народження доньки спільного відпочинку та спілкування та не врахував право дитини на відпочинок у вихідний день та право дитини на проведення вихідних днів та дня її народження також з матір'ю.

Зазначений у рішенні органу опіки та піклування та у рішенні суду першої інстанції спосіб участі у вихованні дитини не в повній мірі відповідає дисбалансу прав батьків на спілкування з дитиною та порушує права дитини на спілкування та проведення відпочинку з матір'ю .

Колегія суддів ,з врахуванням віку неповнолітньої ОСОБА_4 ,з дотриманням права кожнього з батьків у праві спільного відпочинку з дитиною та права у прийнятті участі у вихованні дитини ,з врахуванням того,що батьки працюють та мають два вихідних дні на тиждень, вважає доцільним визначити спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною щосуботи з 11.00 год. до 18.00 год., без присутності матері ОСОБА_3 ,у святкові дні з 11.00 год. до 15.00 год. без присутності матері ОСОБА_3 та щороку першого липня з 13.00 год. до 17.00 год. без присутності матері ОСОБА_3 за умови додержання режиму дня та режиму харчування дитини.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що позивач має захворювання печінки-хронічний гепотіт С ,що несе дитині крайню небезпеку не заслуговують на увагу ,оскільки наявність хвороби у позивача не позбавляє його право на спілкування з донькою та прийнятті участі у вихованні доньки.

Матеріали справи не містять докази заборони позивачу у спілкуванні з донькою через наявну у позивача хвороби.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що позивач не приймав та не приймає участі у вихованні дитини , оскільки в судовому засіданні було встановлено ,що відповідач чинила перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною та такий довід не спростовує право батька на спілкування з донькою.

Колегія суддів ,звертає увагу , оскільки дитина також важко переносить розлуку з одним із батьків при їх розлученні, то батьки повинні не закріпляти цю розлуку, а шукати інших шляхів порозуміння з дитиною в інтересах дитини.

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року змінити в частині визначення способу і форми участі батька у вихованні дитини ,виклавши третій четвертий абзац резолютивної частини рішення суду в наступній редакції :

« Визначити спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною щосуботи з 11.00 год. до 18.00 год., без присутності матері ОСОБА_3 ,у святкові дні з 11.00 год. до 15.00 год. без присутності матері ОСОБА_3 та щороку першого липня з 13.00 год. до 17.00 год. без присутності матері ОСОБА_3 за умови додержання режиму дня та режиму харчування дитини.»

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П.Заїкін

Л.А.Гірняк