Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"26" серпня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Харитонової Г. Л., при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Можливість» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.07.2013 року між КС «Можливість» та ОСОБА_1 (відповідач 1) було укладено договір кредиту №377, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 18 місяців з 12.07.2013 р. по 12.01.2015 р. із сплатою 45,6% річних за користування кредитом. 12 липня 2013 року на забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1 за договором був укладений Договір поруки №377 між позивачем та ОСОБА_2 (відповідач 2). 12 липня 2013 року на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за договором був укладений договір поруки №37701 між позивачем та ОСОБА_3 (відповідач 3). Останній платіж мав поступити 12.01.2015 р. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а саме надав відповідачу 1 кредит у сумі 15000,00 грн. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Станом на 16.06.2016 р. заборгованість відповідача 1 за договором кредиту №377 від 12.07.2013 р. складає 44525,34 грн., з яких 62333,88 грн. основного боргу, 264,79 грн. відсотки, 38026,67 грн. - додаткові проценти. Відповідачі свої зобов'язання за договором не виконали, тому позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором кредиту №377 від 12.07.2016 року у розмірі 445252,34 грн., з яких 6233,88 грн., основного боргу, 264.79 грн. відсотків, 38026,67 грн. додаткових процентів, а також судовий збір в розмірі 1450,00 грн.

Позивач, до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.07.2013 року між КС «Можливість» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №377, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 18 місяців з 12.07.2013 р. по 12.01.2015 р. із сплатою 45,6% річних за користування кредитом. 12 липня 2013 року на забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1 за договором був укладений Договір поруки №377 між позивачем та ОСОБА_2 12 липня 2013 року на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за договором був укладений договір поруки №37701 між позивачем та ОСОБА_3 Останній платіж мав поступити 12.01.2015 року.

Відповідно до п.2.3, 3.3 Договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 брали на себе зобов'язання по сплаті суми кредиту та відсотків відповідно до графіку, що є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з п.3.1 Кредитного договору, плата за користування кредитом становить 45,6% річних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом.

Пунктом 3.7 Кредитного договору передбачено, що за будь яких умов, у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком та встановлюється процентна ставка у розмірі 365 % річних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом.

Станом на 16.06.2016 р. заборгованість відповідача 1 за договором кредиту №377 від 12.07.2013 р. складає 44525,34 грн., з яких 62333,88 грн. основного боргу, 264,79 грн. відсотки, 38026,67 грн. - додаткові проценти.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1046 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами та з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 44525,34 грн.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки у разі невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 554 ЦК Україниу разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржникі поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У той же час Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 р. (№6-53цс14) висловив правову позицію, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, який зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Зокрема, у постанові зазначено, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Позивач не звернувся у передбачений законом термін з вимогою до поручителя, що призвело до припинення поруки, внаслідок чого у задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 як поручителів слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Позивачем надані документи, що стверджують сплату судового збору у розмірі 1450, 00 грн. Разом з тим, згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року( зі змінами) за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що на сьогодні складає 1378,00 грн.

Враховуючи вище викладене з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212- 215,224-225 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 530, 543, 549-553,554, 1050, 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Кредитної спілки «Можливість» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь Кредитної спілки «Можливість» (юридична адреса: 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, пр.Леніна, буд.9, ЕДРПОУ 34273489) заборгованість за договором кредиту №377 від 12.07.2013 року в сумі 44525,34 грн, з яких 6233,88 грн. - сума основного боргу, 264,79 грн. - відсотків, 38 026,67 грн. - додаткових відсотків та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

У задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Можливість» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовити.

Повернути зайво сплачений судовий збір у розмірі 72 грн., сплачений платіжним дорученням № 116 від 13 червня 2016 року на р/р 0053, МФО 834016, , платник Кредитна Спілка «Можливість», .

Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Іллічівського районного суду м. Маріуполя, протягом 10 днів з дня отримання заочного рішення.

На заочне рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. Л. Харитонова