Справа № 192/2966/16-ц
Провадження №2/192/565/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"09" листопада 2016 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Солонянської районної ради Солонянського району Дніпропетровської області, третя особа: Солонянська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді від 12 жовтня 2016 року позовну заяву було залишено без руху у звязку з тим, що позовна заява не відповідає вимогам п.4 ч.1, ч.5 ст.119 ЦК України та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Позивач отримала ухвалу судді під розписку 04 листопада 2016 року.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, 08 листопада 2016 року позивач надала до суду квитанцію про доплату судового збору в розмірі 275 гривень 60 копійок за встановлення юридичного факту та надала клопотання про призначення судової технічної експертизи з метою визначення вартості земельної ділянки для сплати судового збору.

Проте ЦПК України не передбачено вирішення питань щодо призначення експертизи до відкриття провадження у справі.

Позивачем згідно поданої до суду позовної заяви заявлено дві вимоги немайнового характеру: про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після померлої ОСОБА_3 та встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті померлого ОСОБА_2, а також одна вимога майнового характеру: визнання права власності на земельну ділянку.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», в якому позивач ОСОБА_1 подала даний позов до суду, розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року встановлено у розмірі 1378 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлено у таких розмірах: за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру: 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто становить від 551 гривні 20 копійок до 6890 гривень 00 копійок;

- за подання заяви окремого провадження (в тому числі, встановлення юридичного факту): 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 275 гривень 60 копійок.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

До позовної заяви позивачем ОСОБА_1 додано квитанцію №0.0.630535113.1 від 10 жовтня 2016 року про сплату судового збору в сумі 560 гривень 00 копійок, що за сумою відповідає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто за дві вимоги немайнового характеру про встановлення юридичного факту. При цьому в квитанції не зазначено за яку із вимог за поданою до суду позовною заявою сплачено судовий збір.

На усунення недоліків позивачем додано квитанцію №1/22 від 08 листопада 2016 року про сплату судового збору в розмірі 275 гривень 60 копійок за встановлення юридичного факту.

В той же час, до позовної заяви позивачем не надано доказів сплати судового збору за позовною вимогою майнового характеру - про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, як не зазначено і ціну позову та не надано доказів вартості майна, в той час як відповідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається дійсною вартістю майна, у звязку з чим суд самостійно не може визначитись з розміром судового збору.

Частиною ж 2 цієї статті визначено, що якщо на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, суд повторно зазначає, що позивач в разі відсутності на час звернення з позовом до суду доказів дійсної вартості спірного нерухомого майна не позбавлений можливості здійснити сплату судового збору в розмірі - 6890 гривень 00 копійок, тобто в максимальному розмірі на наступні реквізити: отримувач коштів - УДКСУ Солонянського району, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37916143, банк отримувача ГУДКСУ в Дніпропетровській області, код банку отримувача (МФО)805012, рахунок отримувача 0305, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу - судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солонянський районний суд Дніпропетровської області (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

У разі зменшення розміру позовних вимог, питання про повернення суми судового збору вирішується відповідно до закону.

Крім того, позивачу необхідно зазначити ціну позову відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в тексті позовної заяви.

Частиною 1 ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З урахуванням того, що подана позовна заява не відповідає вимогам п.4 ч. 2, ч. 5 ст. 119 ЦПК України, тому є підстави для залишення її повторно без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80,119, 120,121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Солонянської районної ради Солонянського району Дніпропетровської області, третя особа: Солонянська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, повторно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки не будуть усунені у встановлений строк, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. О. Щербина