АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/200/16 Справа № 201/5782/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Романюк М.М., Красвітної Т.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та повернення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення грошових коштів. Позивач вказувала на те, що 02 вересня 2013 року між ними в регіональному відділенні Севастопольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори: №SAMDN7942, за умовами якого вона передала відповідачеві 3 000 євро для розміщення на депозитному вкладі на строк 366 днів до 02 вересня 2014 року включно, з виплатою відсотків на суму вкладу за ставкою 7% річних; №SAMDN7707, за умовами якого вона передала відповідачеві 82 307 грн. для їх розміщення на депозитному вкладі на строк 366 днів до 02 вересня 2014 року включно, з виплатою відсотків на суму вкладу за ставкою 18% річних. 15 вересня 2014 року вона звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення внесених коштів та нарахованих відсотків, проте отримала відмову, з посиланням на тимчасову окупацію території АРК.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просила зобов'язати відповідача видати готівкою одноразовою операцією через касу належні їй кошти: за договором банківського вкладу №SAMDN7942 суму основного боргу 3 000 євро, відсотки - 210 євро, 3% річних - 52,50 євро, індекс інфляції - 642,04 євро, пеню 581,23 євро; за договором №SAMDN7707 суму основного боргу 82 307 грн., відсотки - 14 815 грн., 3% річних - 15 88,54 грн., індекс інфляції - 19 486 грн., пеню 17 585,74 грн.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги представник позивача уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача на користь позивача вказані в позовній заяві суми.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі справи вбачається, що 02 вересня 2013 року між сторонами в регіональному відділенні Севастопольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено два договори, за умовами яких ОСОБА_2 передала відповідачеві 3 000 євро та 82 307 грн. для розміщення на депозитнитх вкладах на строк 366 днів з виплатою 7% річних відсотків на суму валютного вкладу і 18% річних на суму гривневого вкладу. В задоволенні заяви позивача про повернення коштів після закінчення строку дії договорів відповідач відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності, з положень ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон), якими територія Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим) визначена як тимчасово окупована територія України, а також з положень ч.6 ст.5 зазначеного Закону, відповідно до якої відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Крім того суд зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не може відповідати за договорами банківського вкладу, укладеними на території АР Крим до припинення її окупації, та що зобов'язання за договорами з ПАТ КБ «ПриватБанк», укладеними працівниками філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АР Крим та міста Севастополь.

Погодитися повністю з такими висновками не можна з огляду на наступне.

Статтями 3, 11 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1 Закону тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Як убачається з копії паспорта, наявної у матеріалах справи, ОСОБА_2 є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване у АДРЕСА_1, а тому безпідставним є висновок суду щодо визнання ПАТ КБ «Приватбанк» неналежним відповідачем та необхідності звернення позивача з позовом до створеного на території АР Крим «Фонду захисту вкладників», оскільки конфіскація частини майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк» на тимчасово окупованій території жодним чином не може впливати на визначені Конституцією України гарантії захисту прав громадян України, громадян інших держав та осіб без громадянства.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст.2 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст.1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516) залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493 (далі Інструкція №492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції №492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі №6-118цс14, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За загальним правилом, установленим ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до процесуального закону доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

На підтвердження укладення договору №SAMDN7942 від 02 вересня 2013 року представниками позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції надано оригінал вказаного договору, який засвідчений належним чином, однак ощадна книжка, картка/рахунок або інший документ, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту - суду не надані.

Наданий представниками позивача оригінал касового чека від 02 вересня 2013 року про внесення ОСОБА_2 на рахунок НОМЕР_2 коштів у розмірі 3 000 євро, копія якого знаходиться у справі (а.с.14), не містить підпису працівника банку, який прийняв готівку, і відбитку печатки (штампа) або електронного підпису працівника банку, засвідченого електронним підписом САБ. Отже, зазначений касовий чек не відповідає вимогам ст.ст.58, 59 ЦПК України.

Клопотань про надання інших доказів чи витребування їх судом представниками позивача не заявлено.

Виходячи з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту внесення ним коштів в ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку виконання умов договору банківського вкладу №SAMDN7942 від 02 вересня 2013 року, правові підстави для задоволення позову в даній частині відсутні.

На підтвердження укладення договору №SAMDN7707 від 02 вересня 2013 року представниками позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було надано оригінал вказаного договору, а також оригінал платіжного доручення № від 02 вересня 2013 року про внесення ОСОБА_2 в касу банку 82 307 грн. на відкритий за вказаним договором рахунок НОМЕР_1, які засвідчені належним чином.

Приймаючи до уваги наявність доказів про укладення між сторонами вказаного договору, що відповідають положенням ст.ст.57, 58 ЦПК України, враховуючи доведеність факту виконання позивачем умов договору щодо внесення ним та отримання відповідачем вкладу у розмірі 82 307 грн., а також неспростування відповідачем тверджень вкладника про неповернення банком суми вкладу, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 82 307 грн.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підлягаюча стягненню сума вкладу за договором №SAMDN7707 від 02 вересня 2013 руку з урахуванням індексу інфляції становить 98 821,08 грн. (82 307 грн. х 120,064/100). Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 15 березня 2014 року по 01 квітня 2015 року в розмірі 1 346,23 грн. (82 307 грн. х 3% : 365 днів х 199 днів).

Щодо стягнення суми процентів за вказаним договором, в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 пояснила, що 03 вересня 2014 року, тобто по закінченню строку дії договору, вона, діючи на підставі довіреності виданої вкладником, звернулася з заявою до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в м.Відіополь Одеської області за отриманням суми вкладів та нарахованих процентів, де їй у жовтні 2014 року були виплачені проценти за вказаним договором у сумі приблизно 8 000 грн. (точніше назвати суму вона не може і підтверджуючого документу не має). За таких обставин колегія суддів вважає, що вимоги позивача у даній частині позову задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з банку на її користь пені, оскільки в суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що стягнення пені за несвоєчасне повернення банківського вкладу не передбачено діючим законодавством

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 за договором №SAMDN7707 від 02 вересня 2013 року суму вкладу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 98 821,08 грн. та 3% річних - 1 346,23 грн., а всього 100 167,31 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 001,67 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Романюк М.М.

Красвітна Т.П.