Справа № 144/964/16-ц
Провадження № 2/144/566/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря судового засідання - Кошмелюк А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Великомочульської сільської ради ОСОБА_4, представника Служби у справах дітей Теплицької райдержадміністрації ОСОБА_5, представника Служби в справах дітей Бершадської райдержадміністрації ОСОБА_6,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в смт Теплик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітніх дітей,

установив :

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітніх доньок, вказавши, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 26 липня 2008 року. В шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки, подано позов про розірвання шлюбу, проти чого відповідач заперечує, між ними виник спір щодо місця проживання дітей. Просить визначити місце проживання малолітніх дітей разом з нею.

В попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Великомочульської сільської ради ОСОБА_4, представник Служби у справах дітей Теплицької райдержадміністрації ОСОБА_5, представник Служби в справах дітей Бершадської райдержадміністрації ОСОБА_6 вважають, що малолітні діти мають проживати з матірю.

Судом встановлено, що батьками малолітніх ОСОБА_7, яка народилась 16 лютого 2011 року, та ОСОБА_8, яка народилась 20 січня 2015 року, є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей(а.с.5,6).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі ? Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України ).

Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина

- 2 -

для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову у звязку з визнанням його відповідачем ОСОБА_3 та вважає, що таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, ст. 161 СК України, ч.4 ст.29 ЦК України, ст.ст. 3,10, 15,60,88,130,174,212,213, 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп..

Заходи забезпечення позову, які були визначені ухвалою Теплицького районного суду від 01 серпня 2016 року скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

СУДДЯ