19.09.2016 Справа № №482/1199/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
19 вересня 2016 року
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Гажі О.П.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_2 до Новоодеської райдержадміністрації в особі центру надання адміністративних послуг у Новоодеському районі про визнання права власності на нерухоме майно, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач, 25.08.2016 року, звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи підставу для звернення до суду тим, що вона, будучи членом житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний», повністю сплатила вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_1.
18.03.1994 року вона зареєструвала своє право власності на вказану нерухомість в Вознесенському МБТІ, про що їй було видано реєстраційне посвідчення б/н.
Вважаючи себе повноправним власником майна, в звязку з виниклим бажанням у відчуженні належного їй нерухомого майна, звернулася до центру надання адміністративних послуг у Новоодеському районі Новоодеської РДА, де їй було відмовлено в державній реєстрації вказаної вище квартири.
Зазначила, що вона не може зареєструвати своє право власності на це житло, так як державна реєстраційна служба не може провести таку державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, без наявності відповідного правовстановлюючого документа, посвідчуючого її право власності на нерухомість.
Посилаючись на ці викладені обставини, позивач просить суд, у відповідності до ст.. 392 ЦК України, ст.. 15 Закону України «Про власність», визнати за нею право власності на житлову квартиру АДРЕСА_2.
В судове засідання сторони не зявилися.
До суду надійшла письмова заява від представника позивача, в якій він підтримує позовні вимоги позивача, просить суд слухати справу у їх з позивачем відсутності.
Також, до суду надійшла письмова заява від представника відповідача - Новоодеської РДА, з визнанням позовних вимог позивача, з проханням слухати справу у відсутності представника відповідача.
Заява представника відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому, у відповідності до ст.. 174 ЦПК України, приймається судом.
Справа, у відповідності до заяв представника позивача і представника відповідача, відповідно до ст.. 169 ЦПК України, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, позивач, будучи членом житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний», 02 березня 1994 року, повністю сплатила вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою за №15, виданою в 1994 році бухгалтером житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний».
Як вбачається з реєстраційного посвідчення б/н, виданого Вознесенським МБТІ 18.03.1994 року, за позивачем було посвідчено її право власності на дану квартиру, відповідно до довідки про повну сплату вартості квартири ЖБК «Молодіжний».
Цивільним законодавством, діючим в 1994 році, була передбачена реєстрація правочинів у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутаті, після чого повинен був видаватися правовстановлюючий документ, в даному випадку, свідоцтво про право власності на нерухоме майно.
Позивачем даний правовстановлюючий документ не отримувався.
Примірним статутом ЖБК, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1984 року за № 186 передбачено, що власником кооперативної квартири є кооператив, члени якого мають право користуватися квартирою.
Статтею 15 Закону України «Про власність», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, наданні йому в користування, набуває права власності на це майно.
Тобто, для того, щоб набути право власності на кооперативну квартиру, як обєкта приватної власності, необхідно обовязково, у повному обсязі сплатити пайовий внесок і, в подальшому, отримати правовстановлюючий документ.
Як вбачається з дослідженого, позивач у повному обсязі сплатила пайовий внесок на кооперативну квартиру, як член кооперативу, тобто, набула право власності на цю нерухомість, про що отримала довідку, на підставі якої, отримала реєстраційне посвідчення Вознесенського РБТІ про право власності на квартиру, однак, не отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Частиною 4 ст. 3 цього Закону встановлено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав, діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.
Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим законом або подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.
Частиною 2 ст. 18, ст.. 27 Закону передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Як свідчить аналіз вказаних норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відсутня така правова підстава для державної реєстрації права, як надання реєстраційного посвідчення, виданого органами БТІ, внаслідок чого відповідачем було правомірно відмовлено позивачу в реєстрації її права власності на вказану вище квартиру.
Ці фактичні обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими документами і матеріалами справи.
Державна реєстрація права власності та інших речових прав, у відповідності до п.6 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією.
Як вбачається з вказаних вище обставин справи і, відповідно до норм закону, позивач на законних підставах набула право власності на квартиру і є її добросовісним набувачем.
Відповідно до вимог ст.ст.16, 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Це право позивача без наявності свідоцтва про право власності на нерухомість, при наявності лише реєстраційного посвідчення б/н, виданого Вознесенським МБТІ, не визнається органом державної реєстрації речових прав.
Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За таких обставин, враховуючи, що право власності на квартиру виникло у відповідача на законних підставах, відповідно до законодавства, яке діяло на момент набуття цього права, і було зареєстровано в органах БТІ, а не було отримано лише правовстановлюючого документу на нерухоме майно, та, враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені вимоги позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Тому, порушене право позивача на визнання за нею права власності на житлову квартиру, підлягає захисту шляхом визнання за ОСОБА_2 судовим рішенням цього права власності на квартиру АДРЕСА_3.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 741,03 гривень.
Керуючись ст.ст.10,11, 60, 179, 212-215 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_2 до Новоодеської райдержадміністрації в особі центру надання адміністративних послуг у Новоодеському районі про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_3.
Стягнути з Новоодеської райдержадміністрації на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 741,03 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 10 днів дня проголошення рішення, а особами, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутніми при проголошенні рішення, протягом десяти днів з моменту отримання копії цього судового рішення.
Головуючий: