Справа № 698/780/15-ц
Провадження № 2/698/25/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 р. смт. Катеринопіль

головуючого - судді Кухаренка О.В.,

при секретарі - Гончар Т.О.,

представника позивачів - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про оскарження рішень субєктів владних повноважень та визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернулися до суду з даним позовом до відповідачів в якому просять суд постановити рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати в цілому рішення виконавчого комітету №21 від 10.03.2010 року Єлизаветської сільської Ради Катеринопільського району Черкаської області про визнання права власності на комплекс будівель і споруд території плотні (куди входять майстерня 1959 року залишкова вартість - 3848 грн., приміщення пилорами 1960 року залишкова вартість - 4161 грн., лісорама 1960 року залишкова вартість - 2776 грн., склад майстерні 1985 року залишкова вартість - 19337 грн., огорожа майстерні 1978 року залишкова вартість - 1680 грн.,

- Визнати протиправним та скасувати рішення сесії №19/4-5 від 16.03.2010 Єлизаветської сільської Ради Катеринопільського району Черкаської області про надання в оренду земельної ділянки під комплексом будівель і споруд території плотні ОСОБА_7

- Визнати недійсним та скасувати свідоцтво САС № 129796 від 29.03.2010 року про право власності на комплекс будівель і споруд території плотні (куди входять майстерня 1959 року залишкова вартість - 3848 грн., приміщення пилорами 1960 року залишкова вартість - 4161 грн., лісорама 1960 року залишкова вартість - 2776 грн., склад майстерні 1985 року залишкова вартість - 19337 грн., огорожа майстерні 1978 року залишкова вартість - 1680 грн.,) визнане за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: 20544, с. Єлизаветка Катеринопільського району, Черкаської області.

- та стягнути з відповідача понесені ними судові витрати пов'язані з розглядом справи в суді.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони з письмового повідомлення ОСОБА_8 Ф,В. 10.01.2013 року, дізналися про те, що рішенням виконавчого комітету Єлизаветської сільської ради № 21 від 10.03.2010 року за заявою ОСОБА_7, за ним було, визнано право власності майно (приміщення майстерні 1959р. - вартістю 3848 грн., приміщення майстерні 1985р. - вартістю 19337 грн., приміщення пилорами 1960р. - вартістю 4161 грн., огорожа майстерні (плотні) 1978р. - вартістю 1680 грн., обладнання плотні та кузні - вартістю 2654 грн., лісорама з обладнанням - вартістю 3249 грн). Дане рішення було прийнято без їхньої згоди, незважаючи не те що вищезазначене майно належить їм згідно рішення Катеринопільського районного суду. На підставу своїх доводів позивачі послались в позовній заяві на те що згідно рішення Катеринопільського районного суду від 04.06.2004 року, було виділене майно в натурі і передане державним виконавцем Поліщуком Т.І. 29.07.2004 року актом прийому - передачі. Також, ознайомившись з рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року, їм стало відомо, що виконком Єлизаветської сільської ради не мав права згідно Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Цивільного Кодексу України визнавати право власності на майно реформованого КСП «Єлизаветка» у приватну власність громадянам. А майно, яке належить групі вихідців в кількості 30 осіб: ОСОБА_9 - 4409 грн., ОСОБА_10 - 5691 грн., ОСОБА_6 453 грн., ОСОБА_11- 9987 грн., ОСОБА_12 4772 грн., ОСОБА_13 6341 грн., ОСОБА_14 1876 грн., ОСОБА_8- 15126 грн., ОСОБА_5 14779 грн., ОСОБА_15 - 1247 грн., ОСОБА_16 - 16561 грн., ОСОБА_17 - 174 грн., ОСОБА_18 - 5094 грн., ОСОБА_19 - 1350 грн., ОСОБА_20 - 9325 грн., ОСОБА_21- 5445 грн., ОСОБА_22 - 3548 грн., ОСОБА_23 - 10349 грн., ОСОБА_24- 4417 грн., ОСОБА_25 - 286 грн., ОСОБА_26 - 715 грн., ОСОБА_27- 3654 грн., ОСОБА_28 - 17384 грн., ОСОБА_29 - 9028 грн., ОСОБА_30 - 15897 грн., ОСОБА_31 - 477 грн., ОСОБА_32 - 13707 грн., ОСОБА_33 - 15600 грн., ОСОБА_34 - 12004 грн., за рішенням Катеринопільського районного суду від 04.06.2004 року, було виділене в натурі з пайового фонду КСП «Єлизаветка». Державний виконавець Поліщук Т.І. 29.07.2004 року передавав згідно акту прийому - передачі 3IЛ-130 1992р. - вартістю 4964грн., сівалка СЗ -3,6 1989 р. - вартістю 840грн., культиватор - вартістю 3768 грн., плуг ПЯ - 3.35 1990р - вартістю 351грн., оприскувач ОПВ - 500 1996р. - вартістю 1310грн., гноєрозкидач - вартістю 232.6 грн., кормодробілка ДКУ - вартістю 350 грн., територію плотні (в територію плотні входили приміщення майстерні 1959р. - вартістю 3848грн., приміщення майстерні 1985р. - вартістю 19337грн., приміщення пилорами 1960р. - вартістю 4161грн., огорожа майстерні (плотні) 1978р. - вартістю 1680грн., обладнання плотні та кузні - вартістю 2654грн., лісорама 1960р. - вартістю 2776грн., обладнання лісорами - вартістю 473грн.,) ваги автомобільні - 10 тонні з ваговою будкою - вартістю 2787 грн., зерноочисна машина ОВМ-20 1980р. - вартістю 407грн., свинарник 1989р. - вартістю 37347грн., ваги на одну тону 1985р. - вартістю 139грн., телятник № 4 - вартістю 87030грн., трактор ЮМЗ-6 (екскаватор) - вартістю 1398 грн. Вихідці усно між собою домовилися кому яке майно належить. ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 згідно усної домовленості між вихідцями отримали майно у вигляді території плотні. З письмового пояснення державного виконавця Поліщука Т.І. (в територію плотні входили приміщення майстерні 1959р. - вартістю 3848 грн., приміщення майстерні 1985р. - вартістю 19337 грн., приміщення пилорами 1960р. - вартістю 4161 грн., огорожа майстерні (плотні) 1978р. - вартістю 1680 грн., обладнання плотні та кузні - вартістю 2654 грн., лісорама з обладнанням - вартістю 3249 грн.) на загальну суму 34929 грн., вартість майнового паю в натурі ОСОБА_4 - 16561 грн, ОСОБА_5 - 14779 грн. та ОСОБА_6 - 10440 грн. становить 41780 грн. ОСОБА_4, разом з ОСОБА_5, та ОСОБА_6 доручили з 26.12.2004 року по 25.11.2009 року приватному підприємцю ОСОБА_8 управляти та розпоряджатись вищевказаним майном.

Разом з тим рішенням виконавчого комітету № 21 від 10.03.2010 року по заяві ОСОБА_7 посвідчили йому право власності на розпайоване майно КСП «Єлизаветка» при цьому позивачі вважають, що виконком Єлизаветської сільської ради грубо порушуючи ст.29, п.5 ст.60 Закон України «Про місцеве самоврядування», ч. 1, ч 2, ст. 316, ч. 1, ч. 2, ч.3, ч. 6 ст.319, ст.321 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.19, ч.1 ст.144 Конституції України визнав право власності за ОСОБА_7 на комплекс будівель і споруд території плотні (куди входять майстерня 1959 року залишкова вартість - 3848 грн., приміщення пилорами 1960 року залишкова вартість - 4161 грн., лісорама 1960 року залишкова вартість - 2776 грн., склад майстерні 1985 року залишкова вартість - 19337 грн., огорожа майстерні 1978 року залишкова вартість - 1680 грн.,) вказавши при цьому неіснуючу видуману

3

формальну адресу с. Єлизаветка вул. Ватутіна, 100 хоча Єлизаветською сільською радою видана довідка про те, що згідно карти села дані об'єкти знаходяться в адмінмежах Єлизаветської сільської ради, але поза межами населеного пункту і не мають фактичної адреси, а адреси на майнові об'єкти вказані в рішенні виконкому не відповідають дійсності.

Позивачі вважають, що їх, як власників майна виконком Єлизаветської сільської ради своїм рішенням від 10 березня 2010 року фактично позбавив права власності на майно, яке в 2004 році виділене вихідцям з реформованого КСП «Єлизаветка» Катеринопільським районним судом, при прийняті даного незаконне рішення виконкому №21 від 10.03.2010 року членам виконкому та голові Єлизаветської сільської ради було відомо про те, що це майно вже є власністю інших осіб. Також позивачі вказують у заяві на те що члени виконкому Єлизаветської сільської ради приймаючи рішення № 21 від 10 березня 2010 року Законом України «Про місцеве самоврядування», не вказавши статті на які посилається виконком, Законом України «Про власність», що втратив чинність 20.06.2007 року що на вже є грубим порушенням закону. А рішення зборів уповноважених спілки співвласників майнових паїв реформованого КСП «Єлизаветка» від 08.08.2009 року та акт прийому - передачі майна комітетом громадян співвласників майнових паїв реформованого КСП «Єлизаветка» від 10.08.2009 року на які мається посилання у вищезазначеному рішенні виконкому до майна ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рішення зборів реформованого КСП «Єлизаветка» від 08.08.2009 року та акт прийому - передачі майна комітетом громадян співвласників майнових паїв реформованого КСП «Єлизаветка» від 10.08.2009 року ніякого відношення не має, так як на той час дане майно вже було виділене і отримане вихідцями в натурі. Крім того позивачі вважають, що відповідачі при прийняті рішення керувались актом комісії по врегулюванню майнових відносин реформованого КСП «Єлизаветка» від 04.03.2010 року, актом прийому - передачі комісії по врегулюванню спірних майнових відносин реформованого КСП «Єлизаветка» від 04.03.2010 року, де вказано, що повернуто з оренди, однак до майна вихідців ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дані акти ніякого відношення не мають, бо майно в оренді не було, а з 2004 року є власністю.

Позивачі вказують, що ОСОБА_7 викупив у громадян села свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), в якому вказано кому належить свідоцтво і сума паю, а про майно та місце його розташування (тобто в натурі) нічого не вказано, а тому вважають, що члени виконкому відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» до розпайованого майна взагалі не мають ніякого відношення, майно знаходиться за межами населеного пункту, а виконком на свій розсуд та погляд присвоюють самі юридичні адреси нерухомим об'єктам та визначають кому яке майно оформити у приватну власність і Єлизаветська сільська рада рішенням №19/4-5 від 16.03.2010 року незаконно погодила заяву ОСОБА_7 про надання в оренду земельної ділянки під господарськими приміщеннями і спорудами за адресою с.Єлизаветка, вул. Ватутіна, 100 із земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту в адмінмежах Єлизаветської сільської ради.

Таким чином позивачі вважають, що рішення сесії Єлизаветської сільської ради №19/4-5 від 16.03.2010 року та рішення виконавчого комітету Єлизаветської сільської ради №21 від 10.03.2010 року прийняті з порушенням прав та інтересів позивачів, вважають такі рішення протиправними тому підлягають скасуванню, тому і були змушені звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов повністю.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала та вважає, що Єлизаветська сільська рада правомірно при визнанні права власності на комплекс будівель і споруд території плотні за ОСОБА_7 та при прийнятті рішення про надання йому в оренду земельної ділянки під комплексом будівель і споруд території плотні.

В судовому засіданні представник третьої особи - ОСОБА_3, вважає, що позивачами пропущено строк позовної давності звернення до суду та не доведено, що позивачі являються власниками майна на яке вони посилаються в своїй позовній заяві та взагалі не доведено представником позивачів, які саме їх права були порушені при визнанні за його довірителем Єлизаветською сільською радою та виконавчим комітетом даної сільської ради права власності на комплекс будівель і споруд території плотні та при прийнятті рішення про надання йому в оренду земельної ділянки під комплексом будівель і споруд території плотні.

Заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача та представника третьої сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Даною нормою законодавець встановив презумпцію правомірності набуття особою права власності на майно. Отже, у справах про оспорення правомірності набуття стороною такого права саме на позивача покладається обов'язок з доведення цієї обставини.

В позовній заяві не має жодного обґрунтування щодо факту наявності порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивачів, та відсутні докази якими дані факти підтверджуються. При цьому посилання в позовній заяві позивачів та в судовому засіданні їх представника на те що позивачі чи зазначені ними як група вихідців в кількості 30 осіб стали власниками нерухомого майна згідно рішення Катеринопільського районного суду від 04.06.2004 року, яким їм було виділене майно в натурі і передане державним виконавцем Поліщуком Т.І. 29.07.2004 року згідно акту прийому-передачі і на яке було визнано рішенням № 21 від 10.03.2010 року виконавчим комітетом Єлизаветської сільської ради право власності за ОСОБА_7, є безпідставними та надуманими та такими що не відповідають вимогам законодавства та матеріалам справи виходячи з наступного.

Відповідно до рішень Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.06.2004 року вбачається, що даними рішеннями було стягнуто з спілки співвласників майнових паїв колишніх членів КСП «Єлизаветка» Катеринопільського району Черкаської області на користь позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майнові паї в натурі у слідуючих сумах: ОСОБА_4- 16561 грн., ОСОБА_5- 14779 грн., ОСОБА_6-10440 грн., із зазначенням того що такі стягнення підлягають згідно структури. (а.с. 14-16). Тобто посилання позивачів, що саме за рішенням суду вони стали власником певного майна є безпідставними та надуманими, оскільки зазначеними рішеннями за ними не визнавалось право власності на майно на яке вони посилаються в позовній заяві на яке було визнано право власності за ОСОБА_7 При цьому акт державного виконавця від 29.07.2004 року є неналежним доказом у даній справі, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування.

Крім того безпідставним є посилання позивачів про передачу їм майна державним виконавцем на виконання вищезазначених рішень суду, як на підставу набуття у власність нерухомого майна, оскільки відповідно до п. 9.16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 14.03.2001 р. № 62, встановлено, що питання щодо виділення майнового паю в натурі, способу такого виділення, визначення конкретного майна, яке передається власнику майнового паю, відносяться до виключної компетенції зборів співвласників.

Як наслідок, питання щодо майна пайового фонду на комплекс будівель і споруд території плотні (куди входять майстерня 1959 року залишкова вартість - 3848 грн., приміщення пилорами 1960 року залишкова вартість - 4161 грн., лісорама 1960 року залишкова вартість - 2776 грн., склад майстерні 1985 року залишкова вартість - 19337 грн., огорожа майстерні 1978 року залишкова вартість - 1680 грн., відноситься до компетенції зборів пайовиків майнових паїв КСП «Єлизаветка».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності.

Згідно з абз. 3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Як встановлено судом, на момент прийняття оскаржуваного рішення про визнання права власності на майно за ОСОБА_7 (а.с.19) майно, а саме комплекс будівель і споруд території плотні (куди входять майстерня 1959 року залишкова вартість - 3848 грн., приміщення пилорами 1960 року залишкова вартість - 4161 грн., лісорама 1960 року залишкова вартість - 2776 грн., склад майстерні 1985 року залишкова вартість - 19337 грн., огорожа майстерні 1978 року залишкова вартість - 1680 грн. позивачам таке майно передано не було, право власності на нього позивачі не зареєстрували.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що рішенням № 21 від 10.03.2010 року виконавчим комітетом Єлизаветської сільської ради саме враховуючи рішення зборів уповноважених спілки співвласників майна реформованого КСП «Єлизаветка» від 08.08.2009 року та акту прийому передачі майна комітетом громадян співвласників майнових паїв реформованого КСП «Єлизаветка» від 10.08.2009 року, акту прийому передачі комісії про врегулюванню спірних майнових відносин реформованого КСП «Єлизаветка» від 04.03.2010 року було задоволено заяву ОСОБА_7 та визнано за ним право власності на комплекс будівель і споруд за адресою с.Єлизаветка вул. Ватутіна, 100, що складається з майстерні 1959 року залишковою вартістю - 3848 грн., приміщення пилорами 1960 року залишковою вартістю - 4161 грн., лісорами 1960 року залишковою вартістю - 2776 грн., складом майстерні 1985 року залишковою вартістю - 19337 грн., огорожі майстерні 1978 року залишковою вартістю - 1680 грн.,- ці обставини, визнані сторонами та представником третьої особи та не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

При цьому будь яких доказів про те що приймаючи рішення зборами уповноважених спілки співвласників майна реформованого КСП «Єлизаветка», вирішуючи питання щодо майна пайового фонду останні вийшли за межі наданої їм компетенції судові не надано.

Позивачами не вказано в позовній заяві і не доведено в судовому засіданні їх представником належними та допустимими доказами, що позивачі являються власниками нерухомого майна на яке за ОСОБА_7 виконавчим комітетом Єлизаветської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області було визнано право власності та надано рішенням сесії цієї ради в оренду земельна ділянка під цими спорудами та видано свідоцтво про право власності. Не доведено які саме права позивачів порушені, не надано суду доказів порушення прав позивача виконавчим комітетом Єлизаветської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області та Єлизаветською сільською радою Катеринопільського району Черкаської області, судом таких порушень не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 331, 367 ЦК України, Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство, Указу Президента від 29.01.2001 року №62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 р. «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (затв. Наказом Міністерства аграрної політики України №62 від 15.03.2001 р.), керуючись ст.ст. 5, 6, 10-11, 57-58, 60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про оскарження рішень субєктів владних повноважень та визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд Черкаської області. У разі якщо рішення було винесене без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя О.В.Кухаренко