ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1315/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ „Комерційний Банк „Центр" до ОСОБА_2, ОСОБА_2 як законного представника малолітнього ОСОБА_3, треті особи: Державна міграційна служба України, Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3, треті особи: Державна міграційна служба України, Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23.02.2011 року між ПАТ «Комерційний банк «Центр» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 2 000 000 грн., а ОСОБА_2 зобов`язався їх повернути у визначений договором термін і спосіб. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 23.02.2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. В результаті неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «КБ «Центр» скористалося правом позасудового врегулювання та звернулось до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію за собою права власності на вказану квартиру на підставі іпотечного застереження згідно п.п. 5.1-5.3 договору іпотеки. 30.04.2014 року державним реєстратором було зареєстровано за позивачем право власності на дану квартиру. Оскільки позивач є власником вказаної квартири, а відповідно до довідки про реєстрацію та склад сім`ї, наданої ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», у ній зареєстрований попередній власник ОСОБА_2 та його малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися майном, при цьому відповідач у добровільному порядку відмовляється зняти себе та свого малолітнього сина з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, тому ПАТ «Комерційний банк «Центр» було змушене звернутися до суду із відповідним позовом.

Представник позивача Блажієвська Л.В. в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки дії державного реєстратора, який вносив відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності позивача на спірну квартиру, на день розгляду даної справи оскаржуються у судовому порядку.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.46), із заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Козлюк Л.І. у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині виселення малолітньої дитини.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.02.2011 року між ПАТ «КБ «Центр» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №230211/6-КЮ, відповідно до умов якого банк відкрив перед відповідачем відновлювальну кредитну лінію, в межах якої позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2 000 000 грн., що не заперечувалось сторонами по справі.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 23.02.2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 215 кв.м, житловою площею 125,8 кв.м (а.с.6-7).

Згідно п. 5.1 договору іпотеки іпотеко держатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору, в тому числі якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором, вони не будуть виконані та у випадку, якщо інформація або документи, надані іпотекодавцем при укладенні цього договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору, а також у інших випадках, передбачених кредитним договором.

Внаслідок порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору ПАТ «КБ «Центр» скористалось правом позасудового врегулювання та звернулося до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію за собою права власності на квартиру на підставі іпотечного застереження згідно п.п.5.1-5.3 договору іпотеки.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

30.04.2014 року державним реєстратором було зареєстровано за ПАТ «КБ «Центр» право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НОМЕР_1 від 14.08.2014 року (а.с.11).

Після реєстрації позивачем за собою права власності на квартиру, 12.09.2014 року ОСОБА_2 здійснив реєстрацію свого місця проживання та місця проживання свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у спірній квартирі, що підтверджується довідкою Ф-3 за №584 від 25.08.2015 року, виданою ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», та карткою прописки (а.с.12-14).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

ОСОБА_2 втратив право власності на спірну квартиру, оскільки відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припинилося у зв`язку із реалізацією ПАТ «КБ «Центр» свого права на задоволення своїх вимог за зобов`язаннями ОСОБА_2 за рахунок отримання у власність предмета іпотеки, а на підставі ст. 317 ЦК України ОСОБА_2, втративши право власності, втратив відповідно і право користування житловою площею вказаної квартири.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 був позбавлений права власності на квартиру АДРЕСА_1, а новим власником спірної квартири є позивач відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НОМЕР_1 від 14.08.2014 року, і зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 та його малолітнього сина ОСОБА_3 позбавляє позивача вільно користуватися та розпоряджатися вказаною квартирою, тому вимога ПАТ «КБ «Центр» є вмотивованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10; 11; 60; 61; ч.3 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.316; 317; 319; 321; 328; 346; 655 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК