У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2016 Справа №607/10847/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області В.М. Братасюк, розглянувши заяву про забезпечення позову , -

в с т а н о в и в :

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває позов Публічного акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення коштівв сумі 24 000 доларів США, що еквівалентно 623377, 82 гривень.

Одночасно з позовною заявою, на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на належну на праві власності ОСОБА_1 квартиру загальною площею 34 кв.м., за адресою м. Тернопіль вул. генерала Тарнавського, 3/33.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даний спосіб, позивач обґрунтовує тією обставиною, що відповідач, котрий боргує позивачу значну суму грошей, будучи власником квартири та уникаючи обовязку повертати гроші, має реальну можливість відчужити згадувану вище квартиру, що, в свою чергу, утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду з потенційного задоволення позовних вимог.

Вирішуючи заяву суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь справі може вжити заходи забезпечення позову. Згідно п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується в тому числі шляхом заборони вчиняти дії.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, пересвідчитись зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, на відміну від адміністративного судочинства, визначальний принцип цивільного судочинства полягає у змагальності сторін, тобто у покладанні обовязку доказування обставин в обґрунтування вимог/заперечень покладається на кожну із сторін процесу

Представник позивача зазначає, що відповідач має реальну можливість відчужити спірну квартиру й таким чином уникнути обовязку повертати гроші позивачці.

Згідно ст. 57 ЦПК України, пояснення сторін не є належними та допустимими доказами у справі.

Зважаючи на обовязок доказування, суд не вважає доведеним зі сторони позивача, описаного в заяві про забезпечення позову, можливого навіть наміру зі сторони відповідача реалізувати належну їй квартиру, котра більш того, перебуває під обтяженням іпотекою, що само по собі є обставиною, котра виключає вільне розпорядження належним іпотекодавцю майном.

Окрім цього з наданих позивачем доказів неможливо встановити поточної вартості квартири з метою визначення співмірності суми позову вжитим заходам забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 151, 152 , 209 ЦПК України ,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на належну на праві власності ОСОБА_1 квартиру загальною площею 34 кв.м., за адресою м. Тернопіль вул. генерала Тарнавського, 3/33 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом п'яти днів .

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя В.М. Братасюк