АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 752/8509/16-ц --ё
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12418/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Електромонтаж» про видачу судового наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у червні 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати та просив суд видати судовий наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ЕЛЕКТРОМОНТАЖ» на користь ОСОБА_3 нараховану але не виплачену заробітну плату у сумі 564 448,99 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право. До заяви долучено довідку про нарахування заробітної плати, яка підписана заявником.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що посада бухгалтера на ПАТ «Електромонтаж» тривалий час вакантна, а тому довідка про нараховану, але не виплачену заробітну плату бухгалтером не підписана з огляду на наступне.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Перелік вимог, визначених частиною першої статті 96 ЦПК України, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Статтею 100 ЦПК України передбачено виключні підстави для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, зокрема, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2011 року роз'яснено, що за змістом ст. 98, п.2 ч.3 ст. 100, ст. 103 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги ст.ст. 58 і 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів. Наявність спору про право (п.2 ч.3 ст. 100 ЦК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. До заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердження суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Однак, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, заявник не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про безспірність його вимоги.

Заявником не надано належно оформленого документу, який вказує на розмір нарахованої додаткової заробітної плати у вигляді премії.

На думку колегії суддів, надана заявником довідка про нараховану але не виплачену заробітну плату від 31 травня 2016 року № 19 не виключає спір між колишнім роботодавцем та працівником щодо розміру або факту нарахування спірних сум, оскільки довідка підписана тільки самим заявником.

Отже, із характеру правовідносин і документів, доданих до заяви вбачається, що вимоги заявника не є безспірними, а тому мають розглядатися у порядку позовного провадження із додержанням загального принципу змагальності сторін.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді