АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5285/16 Справа № 187/1626/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Міхеєва В.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна»

на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 рокупо справі

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» (далі - ТОВ «ОСОБА_2 Україна», Товариство) звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Посилаючись в обґрунтування позовних вимог на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором доручення, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 480068,4 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «ОСОБА_2 Україна» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОСОБА_2 Україна» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сингента» (далі - ТОВ «Сингента») та ТОВ «ОСОБА_2 Україна» було укладено договір № 202015020 на поставку засобів захисту рослин та/або насіння.

В додатку А до договору від 02 грудня 2014 року зазначено перелік складів продавця ТОВ «Сингента» для Засобів ОСОБА_4 (ЗЗР), серед яких є склад «НВАК «Степова» за адресою м. Синельникове, вул. Токова, буд. 2 а (а.с. 11-31).

Згідно копії Довіреності № 1 від 27 квітня 2015 року (далі Довіреність), складеної у м. Славута Хмельницької області, ТОВ «ОСОБА_2 Україна» уповноважило ОСОБА_3, в якості законного представника Товариства та від імені та в інтересах Товариства і для Товариства отримати від ТОВ «Сингента», , на складі ТОВ «Сингента» за адресою: 52523, Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н., м. Синельникове, вул. Токова, буд. 2-А, склад «НВАК «Степова», наступні засоби захисту рослин: 1) Максим ХL 035 FS, т.к.с. 4x5 л., SSР5А1501С в кількості 200 л; 2) ОСОБА_5 050 СS мк.с, 4x5 л, ВSN5С2571 в кількості 100 л; 3) Пріма с.е., 4x5 л, F469F2І001, в кількості 500 л, та передати вказані засоби захисту рослин уповноваженому представнику Товариства за місцем розташування вказаного складу.

Для цього ОСОБА_3 Товариство надало як повіреному право: отримувати засоби захисту рослин, підписувати від імені Товариства видаткові накладні та інші складські документи ТОВ «Сингента», необхідні для отримання засобів захисту рослин, за потреби - організовувати транспортування вказаних засобів захисту рослин до ТОВ «ОСОБА_2 Україна» чи відповідно до його інструкцій, для чого сплачувати необхідні платежі, а також здійснювати всі інші дії, пов'язані з виконанням Довіреності (а.с. 32).

ТОВ «Сингента» листом від 13 липня 2015 року повідомило позивача, що представник ТОВ «ОСОБА_2 Україна» ОСОБА_3 отримав товар на складі ТОВ «Сингента» за видатковими накладними № НОМЕР_1 від 28 квітня 2015 року та № НОМЕР_2 від 28 квітня 2015 року (а.с. 33).

Відповідно до копій видаткових накладних № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 28 квітня 2015 року, ОСОБА_3 було прийнято від імені ТОВ «ОСОБА_2 Україна» на складі ТОВ «Сингета» за адресою: Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н., м. Синельникове, вул. Токова, 2-А, вантаж 1) Максим ХL 035 FS, т.к.с. 4x5 л., SSР5А1501С в кількості 50 л та вантаж 1) Максим ХL 035 FS, т.к.с. 4x5 л., SSР5А1501С в кількості 150 л.; 2) ОСОБА_5 050 СS мк.с, 4x5 л, ВSN5С2571 в кількості 100 л; 3) Пріма с.е., 4x5 л, F469F2І001, в кількості 500 л.

У зазначених накладних є підписи ОСОБА_3 як особи, яка отримала вантаж, при цьому а ні вартості отриманого вантажу, а ні реквізитів доручення, на підставі якого вантаж було отримано в накладних не зазначено (а.с. 34,35).

Також матеріали справи містять копії видаткових накладних з аналогічними номерами та датами, у яких зазначено загальну вартість прийнятого вантажу, яка відповідно становить 425001,00 грн. та 55067,40 грн., але у них не зазначено особу, яка отримала вантаж та відсутні реквізити доручення, на підставі якого вантаж було отримано (а.с. 36,37).

Згідно копії платіжного доручення №2626 від 17 вересня 2015 року ТОВ «ОСОБА_2 Україна» оплатило ТОВ «Сингента» 54516,72 грн. за засоби захисту рослин згідно видаткової накладної №887043144 від 26 червня 2015 року (а.с. 38).

Згідно копії платіжного доручення №2625 від 17 вересня 2015 року ТОВ «ОСОБА_2 Україна» оплатило ТОВ «Сингента» 420750,98 грн. за засоби захисту рослин згідно видаткової накладної № НОМЕР_2 від 26 червня 2015 року (а.с. 39).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з відсутності між сторонами правовідносин, що випливають з договору доручення та підстав для застосування спеціальної відповідальності згідно п. 3 ч. 1 ст. 1006, ст. 530 ЦК України, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висноком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права та відповідає встановленим судом обставинам.

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 237 ЦК України представництво це правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі: договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі.

Відносини договору доручення регулюються положеннями глави 68 ЦК України.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Для належного виконання умов договору доручення необхідно, щоб довіритель видав повіреному довіреність, форма якої повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин, на вчинення якого укладений договір доручення (ст. 245 ЦК України). Видача довіреності є одним з обов'язків довірителя.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. (ст. 1007 ЦК).

Тобто, законодавець визначив, що на підтвердження правовідносин, що випливають з доручення, в розумінні Глави 68 ЦК України, має бути укладений договір доручення або ж видаватися на підставі такого договору довіреність.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача ТОВ «ОСОБА_2 Україна» Довіреності № 1 від 27 квітня 2015 року без укладення договору доручення не може вважатися укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для настання правових наслідків невиконання договору доручення.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач, прийнявши вказані засоби захисту рослин для ТОВ «ОСОБА_2 Україна», вчинив конклюдентні дії, які свідчать про схвалення ним наявних між сторонами правовідносин, що за своєю суттю є відносинами договору доручення, колегія суддів відхиляє як такі, що не ґрунтуються на нормах закону.

У той же час, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення неправильно зроблено посилання на норми ст.ст. ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, оскільки вимоги з цих правових підстав позивачем не заявлялися.

Тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України - зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на зазначені статті.

В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим та залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» задовольнити частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на ст.ст. 1166, 1192 ЦК України.

В іншій частині рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 рокузалишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді