Справа № 648/2045/16-ц
Провадження № 2/648/501/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Білозерський районний

суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сімчук С,Б..

за участю секретаря Циммерман І.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Білозерка цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та поділу спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулась з вказаним позовом до суду і згідно уточнених позовних вимог просила:

-встановити факт проживання однією сім»єю без державної реєстрації шлюбу її та ОСОБА_3 в період з 25.06.2008 року по 31.08.2015 року;

-визнати об»єктом права спільної сумісної власності її та ОСОБА_3 об»єкт незавершеного будівництва розташованого за адресою: АДРЕСА_1

-визнати за нею право власності на ? частину об»єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 2003 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний в 2008 році. Після цього продовжували проживати однією сім»ю без реєстрації шлюбу і за цей час у них народилися двоє дітей, батьками яких записаний відповідач. За час спільного проживання однією сім»єю ними побудований будинок за адресою АДРЕСА_1, який є незавершеним будівництвом.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Суду пояснили, що після розірвання шлюбу в 2008 році, відповідач надавав можливість позивачу та дітям проживати в спірному будинку та за місцем де він знімав житло, як наймачу житла, так як відповідач просила його про це. Спільного господарства не вели, він часто у відрядженнях. Діти, які народилися у позивача після розірвання шлюбу це не їх спільні діти, згоду на запис себе батьком він не давав. Позивач отримує державну соціальну допомогу, як одинока мати, саме на цих дітей. Будинок за адресою: АДРЕСА_1, це незавершене будівництво, а тому згідно закону право власності на цю домобудівлю виникає з моменту державної реєстрації.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши докази надані учасниками судового розгляду прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.06.2008 року, між сторонами по справі розірвано шлюб укладений відповідно до свідоцтва про одруження від 15 лютого 2003 року. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, у них народився син ОСОБА_5.

Крім того, відповідно до свідоцтв про народження, батьками малолітніх ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, є сторони по справі.

Відповідно до довідки від 21.06.2016 року, за підписом начальника управління праці та соціального захисту населення Голопристанської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, яка проживає в с. Лиманівка, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Голопристанської РДА та їй з 01.04.2013 року по 01.01.2016 року призначено допомогу на дитину одинокої матері. Діти: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2. Дійсність вказаної довідки підтвердила позивач в судовому засіданні.

Згідно матеріалів інвентарної справи, будинок за адресою: АДРЕСА_1, є об»єктом незавершеного будівництва, яке розпочате в вересні 2013 року. Будинок розташований на земельній ділянці, яка належить відповідачу на підставі договору дарування від 10 червня 2013 року.

Свідок ОСОБА_8, дядько позивача, показав, що допомагав будувати будинок сторонам по справі, які після розлучення проживали однією сім»єю. В 2015 році відповідач вирішив одружитися, привів іншу жінку і вивіз позивача разом з дітьми з будинку.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, батьки відповідача, показали, що після розлучення сторони по справ намагалися примиритися заради дітей, але з цього нічого не вийшло, так як позивач часто виїжджала до матері в с. Лиманівка. Спільного господарства вони не вели. Позивач приглядала за дітьми, а їх син жив своїм життям.

Свідок ОСОБА_11, знайома сторін по справі, показала, що деякий час в 2012-2013 роках, сторони по справі проживали у неї на квартирі в с. Приозерне. Спільного господарства не вели. Позивач часто виїжджала до матері.

Свідок ОСОБА_12, колишня дружина брата відповідача, показала, що після розлучення сторони проживали за різними адресами до 2015 року. Як розподілялись обов»язки по веденню спільного господарства їй не відомо.

Дослідив та оцінив зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не довела належними доказами факт проживання однією сім»єю відповідача разом з нею без шлюбу з 25.06.2008 року по 31.08.2015 року. Свідоцтва про народження дітей, де батьком записаний відповідач, самі по собі не можуть бути підтвердження факту проживання однією сім»єю без шлюбу сторін по справі. Так як відповідач заперечував про надання згоди на цей запис, що підтверджено і довідкою за підписом начальника управління праці та соціального захисту населення Голопристанської районної державної адміністрації, що позивач є одинокою мамою і отримує соціальну допомогу на вказаних дітей, про що не заперечувала в судовому засіданні позивач. Показами, допитаних в судовому засіданні свідків, також не доведено юридичного факту, який просить встановити позивач, так як вони суперечливі і не підтверджують факту ведення сторонами по справі спільного господарства. В зв»зку з недоведеністю факту проживання однією сім»єю відповідача разом з позивачем без шлюбу з 25.06.2008 року по 31.08.2015 року, у позивача відсутні правові підстави для визнання, відповідно до ст.74 СК України, права спільної сумісної власності на майно набуте сторонами у вказаний період та його поділ. Крім того, будинок за адресою: АДРЕСА_1, є об»єктом незавершеного будівництва і позивач не набув відповідно вимог законодавства право власності на вказаний будинок, а тому від встановлення факту проживання однією сім»єю відповідача разом з позивачем без шлюбу з 25.06.2008 року по 31.08.2015 року, не залежить виникнення у позивача права спільної сумісної власності на вказаний будинок.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст.10, 11,88, 209, 212, 214, 215, 218, 256 ЦПК України, ст.ст.331, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст.60, 70,74 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім»єю без державної реєстрації шлюбу її та ОСОБА_3 в період з 25.06.2008 року по 31.08.2015 року та визнання права власності на ? частину об»єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С. Сімчук