Справа № 521/7726/16-ц
Провадження № 2/521/3537/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целух А.П.,

при секретарі Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та визнання право власності на частку в порядку спадкування, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю , -

В С Т А Н О В И В:

27.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати недійсним договір дарування 1320/3000 частин квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посилаючись на те, що право приватної власності на квартиру №№ 8 будинку № 24 по вул. Ген. Ватутіна в м. Одесі, та було зареєстроване КП «ОМБТІ та РОН» , в рівних 660/3000 частках за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 Після смерті матері позивача ОСОБА_4 12.05.2008 року батько позивача ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину на 660/3000 часток квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування. 20 березня 2016 року батько позивача ОСОБА_3 помер., після чого позивач серед документів батька побачив договір дарування на ім'я ОСОБА_2, оскільки позивачу було не відомо про укладення договору дарування на частку квартири, яка належала його батьку, а також яку він за згодою позивача отримав у спадщину після смерті своєї дружини матері позивача,а позивач вважає себе єдиним спадкоємець першої черги після смерті батька, з цих підстав позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

В процесі розгляду справи відповідачка звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, який прийнятий судом, посилаючись на обставини викладені в зустрічному позові.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на його задоволенні та просить задовольнити позов в повному обсяз, у задоволені зустрічних позовних вимог просив відмовити.

Представники відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали, надали в до суду заперечення, відповідно до якого з позовом не погодились, оскільки договорі дарування був укладений відповідно до вимог діючого законодавства. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі , зазначили що позивач чинить перешкоди у здійсненні ОСОБА_2права користування та розпорядження її майном, у звязку з чим просили суд зустрічний позов задовольнити.

Вислухавши позивача, та представників відповідачки, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, наступне..

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 04.05.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори , ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 1320/3000 частин квартири АДРЕСА_1.

Відповідно витягу з державного реєстру прав КП»ОМБТІ та РОН» № 35162525 від 14.08.2012 року, ОСОБА_2 на підставі договору дарування р№ 3-521/04.05.2012 року, належить 1320/3000 частин квартири АДРЕСА_1.

20 березня 2016 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 445677, від 06.04.2016 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_5 міського управління юстиції.

Відповідно свідоцтва про народження серії І-АГ № 1225605 від 30.10.1968 року виданого Ілічівським РАЦС позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3

Заявляючи вимоги про визнання недійсним договору дарування ОСОБА_1 посилався на те, що він не знав про укладення договору дарування між його батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_2, про існування договору йому стало відомо лише у березні 2016 року.

Крім того, судо встановлено що з боку ОСОБА_3 вищезазначений договір дарування від 04.05.2012 року не оспорювався, з відповідним позовом до суду ОСОБА_3 також не зверталась.

Таким чином , підстави набуття права власності закріплені в ст. 328 ЦК України, а саме, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно вимогам. ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 718-719 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно вимогам ст.ст. 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Проте, позивач не вказує на жодне порушення вказаних норм діючого законодавства при укладенні договору дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачем ОСОБА_1 не вказано жодної з підстав для визнання недійсним договору дарування та не надано будь-яких доказів для підтвердження позовних вимог.

Разом з тим, стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину.

При цьому, згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 57 ЦПК України «Докази» доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень статті 58 ЦПК України «Належність доказів» належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом

Як встановлено у судовому засіданні між сторонами склались неприязні відносини, з приводу того, ОСОБА_1 створює перешкоди у володіння користуванні і розпорядженні власністю ОСОБА_2

Довідкою про склад сімї та реєстрацію №158 від 13.06.2016 р., виданою КП ЖКС «Хмельницький підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований у кв.№ 8, буд. №24, по вул. Ген.Ватутина, у м. Одесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 391 ЦК України, передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та визнання право власності на частку в порядку спадкування залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 усунути і не чинити перешкоди у користуванні розпорядженні належних на праві власності ОСОБА_2 1320/3000 частин кварти; №8 по вул. Генерала Ватутіна, б. 24 у м. Одесі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста ОСОБА_5 шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний термін з дня оголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

09.09.16

.