Справа № 369/9286/15-ц Головуючий у І інстанції Нікушин В. В.
Провадження № 22-ц/780/2261/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 19 22.08.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Мережко М.В., Сліпченка О.І., із участю секретаря Петленко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Сервіс" про визнання договору укладеним,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмежено відповідальністю «Комфорт Сервіс» про визнання договору "Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №1-4-10" щодо квартири АДРЕСА_1, укладеним залишено без задоволення.

На обгрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що зміст проекту договору про надання послуг з утримання будинків і прибудинкової території №1-4-10 в редакції позивача від 02 червня 2015 не в повному обсязі відповідає умовам Типового договору та положенням нормативно-правових актів, які регулюють даний вид правовідносин, а саме: позивачем в умови договорів внесені умови, якими він визначає оплату за надані послуги на власний розсуд ( п. 3 ); змінений порядок стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги.

З врахуванням викладених обставин, які були встановлені судом в ході розгляду справи, беручи до уваги те, що запропонований ОСОБА_2 проект договору частково не відповідає Типовому договору, містить положення, які визначені позивачем на власний розсуд, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути визнані судом укладеними в редакції споживача.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів ( п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" ).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р., під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та врахувавши пояснення сторін, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Посилався, при цьому, на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, згідно договору купівлі-продажу квартири від 03 червня 2014 року ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 7 ).

Рішенням №3516 Петрівської сільської ради LXII сесії VI скликання «Про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Сервіс" виконавцем послуг та погодження тарифів» від 18 серпня 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт Сервіс" визначено виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій АДРЕСА_2 на території житлового масиву «Петрівський квартал» ( а.с. 40 ).

Відтак, будинок АДРЕСА_1 віднесено до переліку будинків, щодо яких відповідач надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій.

Цим же рішенням Товариству з обмеженою відповідальністю "Комфорт Сервіс" погоджено тарифи на утримання зазначеного будинку та прибудинкової території за 1 кв.м. по 5,50 грн. ( там же ).

У відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт Сервіс" запропонувало позивачу укласти договір №1-4-10 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 21 березня 2015 року ( а.с. 36-39, 45-47 ).

ОСОБА_2 відмовився його укладати на умовах, запропонованих товариством, зазначивши, що указані у проекті правочину положення порушують його цивільні та споживчі права ( а.с. 41-42 ).

Натомість, надав для підписання відповідачу свій проект договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №1-4-10 від 02 червня 2015 року ( а.с. 8-12 ).

04 червня 2015 року позивач надіслав проект правочину для підписання Товариству з обмеженою відповідальністю "Комфорт Сервіс" ( а.с. 13 ).

Не отримавши позитивної відповіді на свою пропозицію, ОСОБА_2 26 серпня 2015 року звернувся до суду з позовом про визнання запропонованого договору відповідачу укладеним у відповідності до положень ст. 16 ЦК України, ст.ст. 19-21 акону України «Про житлово-комунальні послуги» ( а.с. 1-4 ).

Ухвалюючи рішення за позовом, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, правильно встановив обставини справи і визначив відповідно до них правовідносини та обгрунтовано прийшов до переконання, що зміст проекту договору про надання послуг з утримання будинків і прибудинкової території №1-4-10 від 02 червня 2015, в редакції позивача, не в повній мірі відповідає умовам Типового договору та положенням нормативно-правових актів, які регулюють даний вид правовідносин, зокрема, позивачем в договір внесені умови, якими він визначає оплату за надані послуги на власний розсуд ( п. 3 ); змінений порядок стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги.

На переконання апеляційного суду,правочин не узгоджується, зокрема, із рішенням №3516 Петрівської сільської ради LXII сесії VI скликання «Про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Сервіс" виконавцем послуг та погодження тарифів» від 18 серпня 2015 року, Правилами користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою №45 Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року. Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою №529 Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року, а відтак, заявлені вимоги не підлягають до задоволення.

За таких обставин, суд першої інстанції, правильно прийшов до висновку про необґрунтованість позову і, з додержанням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 6, 16, 627, 630 ЦК України, ст.ст. 19-20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення по справі.

При цьому, дав відповідну оцінку належних і допустимих доказів у справі згідно положень ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 2, 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на переконання апеляційного суду, повністю спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про те, що запропонований варіант правочину містив додаткові види оплат послуг, не передбачених типовим договором, судом не зазначені нормативно-правові акти, яким не відповідають умови запропонованого ним проекту правочину, відповідач переклав обов'язок сплати податку на споживача послуг, не змінено порядок сплати пені, суд не розглянув можливості часткового задоволення позову, з точки зору суду другої інстанції, правового значення для правильного вирішення справи не мають та не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою для задоволення апеляційних вимог.

Тим паче, у відповідності до рішення №342 Петрівської сільської ради «Про визнання ТОВ УК "Комфорт Сервіс 2" виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкової території" виконавцем послуг з 16 червня 2016 року визнано іншу юридичну особу - ТОВ УК "Комфорт Сервіс 2" ( а.с. 128 ).

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене із додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Сервіс" про визнання договору укладеним залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: М.В. Мережко

О.І. Сліпченко