АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АктаБанк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Композит СТК" про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Композит «СТК» було укладено кредитний договір №01-794/Т від 01 грудня 2011 року, згідно умов якого банк надав Позичальнику грошові кошти у формі відкличної відновлюваної лінії з лімітом кредитування 4231250,00 доларів США, а Позичальник зобовязується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені вказаним кредитним договором. З метою виконання ТОВ «Композит СТК» зобовязань за кредитним договором №01-794/Т від 01 грудня 2011 року, між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №01-794/Т/2 від 01 грудня 2011 року, за умовами якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за належне виконання Божником свої зобовязань, що випливають та/або випливатимуть із кредитного договору №01-794/Т від 01 грудня 2011 року. 25 липня 2014 року між Кредитором та Банком було укладено додаткову угоду №14, у звязку з чим відбулось збільшення відповідальності Поручителя перед Кредитором без належного узгодження з ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд договір поруки №01-794/Т/2 від 01 грудня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «АктаБанк», визнати припиненим з 25 липня 2014 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено та визнано поруку, яка виникла на підставі Договору поруки №01-794/Т/2 від 01 грудня 2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем в забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Композит СТК» за кредитним договором №01-794/Т від 01 грудня 2011 року припиненою з 25 липня 2014 року, а також, стягнуто з ПАТ «АктаБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Не погодившись з таким рішенням ПАТ «АктаБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 грудня 2011 року між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Композит СТК» було укладено Кредитний договір №01-794/Т, відповідно до п. 1.1. якого Банк на умовах цього Договору надає Позичальнику грошові кошти у формі відкличної відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 2312500,00 доларів США, а Позичальник зобов'язується повернути кошти одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування Кредитом у розмірі 12,5% річних та виконати свої зобов'язання у повному обсязі в строки, передбачені вказаним Договором.

ОСОБА_3 угодою №5 від 04 вересня 2012 року кредитна лінія встановлена у розмірі З500000,00 доларів США та встановлена процентна ставка у розмірі 13.5% річних.

ОСОБА_3 угодою №7 від 17 грудня 2012 року кредитна лінія встановлена у розмірі 4231250,00 доларів США.

ОСОБА_3 угодою №10 від 12 грудня 2013 року встановлена процентна ставка у розмірі 14,5% річних.

Одночасно з установленням строку дії Кредитного договору, сторони встановили й строки виконання Боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі Кредитного договору.

В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами та можливої неустойки (штраф, пеня) 01 грудня 2011 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №01-794/Т/2, відповідно до умов п. 1.1 якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за належне виконання Боржником зобов'язань, які випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору №01-794/Т від 01 грудня 2011 року (далі - Основне зобов'язання), укладеного між Кредитором та Боржником, а також всіх додатків та додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісій та інших платежів, в тому числі зобов'язань щодо повернення кредитних коштів в розмірі 4231250.00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 11 грудня 2014 року та сплати процентів за використання кредитних коштів в розмірі 14,5% (з урахуванням змін та доповнень, внесених ОСОБА_3 угодою №3 від 12 грудня 2013 року до Договору поруки №01-794/Т/2 від 01 грудня 2011 року).

Сторони погодили, що в разі зміни у бік збільшення розміру кредиту та/або процентів за користування кредитними коштами, розмір яких не передбачений умовами Кредитного договору, зміни терміну повернення кредитних коштів, такі зміни потребують погодження Поручителя, про що укладається додаткова угода до цього Договору. Інші зміни, внаслідок яких не збільшується обсяг відповідальності Поручителя, що вноситимуться до умов Кредитного договору №01-784/Т від 01 грудня 2011 року не потребують погодження Поручителя, а Поручитель зобов'язується за належне виконання Боржником таких зобов'язань відповідати до внесення змін (абз. 3 п. 1.1. Договору поруки №01-794/Т/2 від 01 грудня 2011 року).

В подальшому, 25 липня 2014 року між Позичальником та Банком укладено ОСОБА_3 угоду №14 до Кредитного договору, відповідно до умов якої сторони дійшли взаємної згоди внести зміни в п. 1.1. Кредитного договору №01-794/Т від 01 грудня 2011 року, збільшивши розмір процентної ставки до 23% річних за порушення Позичальником кожного з п.п. 2.1. 6.3, 6.15, 6.16. 6.17. 6.19 вказаного Договору.

В той же день, 25 липня 2014 року між Боржником ТОВ «Композит СТК», Поручителем ОСОБА_2 та Кредитором ПАТ «АктаБанк» укладено ОСОБА_3 угоду №5 до Договору поруки №01-794/172 від 01 грудня 2011 року, зі змісту якої вбачається, що Поручитель ознайомлений з умовами Кредитного договору №01-794/1 від 01 грудня 2011 року в редакції ОСОБА_3 угоди №14 від 25 липня 2014 року.

Уклавши ОСОБА_3 угоду №14 від 25 липня 2014 року до Кредитного договору щодо внесення змін в п.1.1. договору, Банк не тільки збільшив розмір штрафних санкцій за порушення сторонами умов договору з 13% до 23%, а й доповнив перелік підстав, в разі настання яких застосовуються зазначені штрафні санкції, а саме п.16.9 Кредитного договору, який був відсутній в редакції від 12 грудня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного кодексу України, Кредитного договору і Договору іпотеки, укладених між сторонами, та виходив із того, що згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути обовязковою, в той час, як із тексту ОСОБА_3 угоди №5 від 25 листопада 2014 року такої згоди ОСОБА_2 не вбачається.

В свої апеляційній скарзі ПАТ «АктаБанк» зазначає про необґрунтованість і незаконність оскаржуваного рішення, ухваленого із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які, зокрема, полягають у неправильному тлумаченні підстав для визнання поруки припиненою.

Однак, колегія суддів не погоджується з такою позицією апелянта, виходячи із правового аналізу наступних правових норм.

Відповідно до ч. ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим.

Крім того, порука є видом забезпечення виконання зобовязання істотними умовами договору поруки є обов'язкове посилання на основне зобовязання його зміст, розмір, визначення обсягу відповідальності поручителя, зміна зобовязання, забезпеченого порукою, тягне і зміни у договорі поруки та за своєю природою фактично є і зміною умов договору поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Положеннями ст. 547 ЦК України передбачено, що при вчиненні правочину про забезпечення виконання зобовязання у письмовій формі з чітким викладенням (зазначенням) умов таких змін.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в своїх постановах від 21 травня 2012 року у справі №6-18цс11, від 18 червня 2012 року у справі №6-73цс12, від 21 травня 2012 рок) у справі № 6-69цс11, зокрема:

«Змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшилась відповідальність поручителя, є такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки. У зв'язку із цим, враховуючи вимоги до письмової форми правочину, встановлені ст. 207 ЦК України, згода поручителя повинна бути висловлена у будь-якій письмовій формі (листі, заяві, телеграмі). Головне, щоб вона була явно вираженою і відповідала дійсній волі поручителя.»

ОСОБА_3 угоди №5 від 25 липня 2014 року, на який банк посилається в апеляційній скарзі, вбачається лише фіксування ознайомлення ОСОБА_2 з намірами ПАТ «АктаБанк» збільшити обсяг відповідальності і збільшення розміру відсоткової ставки, а не сама згода із такими змінами.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_4