_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4920/16
УХВАЛА

27.09.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору позики та іпотечного договору недійсними, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2016 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору позики та іпотечного договору недійсними, відшкодування моральної шкоди, в якій позивач просить суд: визнати договір позики від 07.11.2015 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним; визнати іпотечний договір від 07.11.2015 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральну шкоду.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.09.2016 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви ОСОБА_1 та призначено по справі попереднє судове засідання.

Разом з позовною заявою позивачем було надано до Київського районного суду міста Одеси заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке було предметом спірного іпотечного договору від 07.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33; земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами, площею 0,1000 га, у тому числі земельними угіддями, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33, кадастровий номер :03:001:0349.

Позивач у заяві про забезпечення позову в її обґрунтування посилалась на те, що 26 жовтня 2015 року її чоловіком ОСОБА_3 було взято в борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 160000 доларів США на строк до 07.11.2015 р. Це було закріплено в розписці від 26.10.2015 р. В подальшому, ОСОБА_3 не маючи можливості виплати боргу в вказаний строк, попросив ОСОБА_2 пролонгувати строк виплати суми боргу на пів року. ОСОБА_2 погодився з пропозицією ОСОБА_3, але висунув вимогу забезпечення виконання зобов'язань іпотекою. На праві власності ОСОБА_1 належить земельна ділянка та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33. Чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було вирішено закласти вищевказане майно, яке належить ОСОБА_5, під іпотеку, запевняючи жінку, що борг буде повернено ОСОБА_2 в строк до 06.05.2016 р. У звязку з чим, як стверджує позивач, 07 листопада 2015 р. під впливом тиску чоловіка ОСОБА_6, ОСОБА_1 було укладено договір позики з ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1547. За умовами договору позики ОСОБА_1 нібито отримувала у ОСОБА_2С грошові кошти у сумі 3667200 гри., що в еквіваленті складало 160000 доларів США, згідно з офіційним курсом НБУ на день підписання договору позики. 07 листопада 2015 р. в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за договором позики, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі за №1548. Згідно умов п. 1.1. Іпотечного договору Іпотекодавцем передано в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н., с. Санжійка, вул. Грибівська, 33; земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, площею 0,1000 га, у тому числі земельними угіддями, що розташована за адресою: Одеська обл.., Овідіопольський р-н, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33, кадастровий номер: :03:001:0349. 17 травня 2016 р. було повернуто частину боргу у розмірі 13000 доларів США. 10 червня 2016 р. було повернуто частину боргу у розмірі 12000 доларів США. 07 вересня 2016 р. ОСОБА_1 було отримано лист з вимогою про усунення порушень (іпотечне повідомлення), в якому ОСОБА_2 попереджував, що у випадку не сплати позики у сумі 135000 доларів США в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ на день повернення, а також 3 процентів річних від простроченої суми позики у розмірі 36896,40 грн. у 30-денний строк, ним буде прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, або на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя, тобто ОСОБА_2, у позасудовому порядку передбаченому п.4.8.2. І поточеного договору. У зв'язку з тим, що предметом позивних вимог є визнання договору позики та іпотечного договору від 07.11.2015 р. недійсними, для гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, позивач вважає за необхідне забезпечити позов, шляхом накладення арешту (заборонити відчуження) на нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н., с. Санжійка, вул. Грибівська, 33; земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, площею 0,1000 га, у тому числі земельними угіддями, що розташована за адресою: Одеська обл.., Овідіопольський р-н, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33, кадастровий номер: :03:001:0349. Також позивач зазначила, що вважає, що невжиття такого заходу, як накладення арешту на вищевказане майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір стосовно: договору позики від 07.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1547; та іпотечного договору від 07.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1548.

Згідно з наданою до суду копією вищевказаного іпотечного договору від 07.11.2015 року, вбачається, що згідно з договором ОСОБА_1 було передано ОСОБА_2 в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33; земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами, площею 0,1000 га, у тому числі земельними угіддями, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33, кадастровий номер :03:001:0349.

Вищевикладені обставини, щодо належності ОСОБА_1 нерухомого майна, яке надалі було передано в іпотеку на підставі іпотечного договору від 07.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1548, підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №69033959, яка була отримана для перевірки вказаних обставин.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також керується прецендентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме, в рішенні Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 р., яким встановлено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір стосовно: договору позики від 07.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1547; та іпотечного договору від 07.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1548, за яким позивачем в іпотеку було передано: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33; земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами, площею 0,1000 га, у тому числі земельними угіддями, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33, кадастровий номер :03:001:0349, у разі відчуження відповідачем вищевказаного майна до розгляду справи по суті, для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, у звязку з чим суд вважає, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане нерухоме майно підлягає задоволенню, та є підстави для накладення арешту на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33; земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами, площею 0,1000 га, у тому числі земельними угіддями, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33, кадастровий номер :03:001:0349.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 151, 152 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору позики та іпотечного договору недійсними, відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33, який належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Накласти арешт на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами, площею 0,1000 га, у тому числі земельними угіддями, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Грибівська, 33, кадастровий номер :03:001:0349, яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.