АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Мельника Олександра Павловича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» (надалі - ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО») про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину.

Зазначав, що 01 березня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 003530 з додатками, згідно з п. 1.1 якого предметом лізингу по даному договору є: автомобіль марки «Renault Dokker».

Позивач сплатив відповідачу авансовий платіж у розмірі 33 600 грн.

Посилаючись на те, що вказаний договір фінансового лізингу має істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, містить несправедливі умови, а в договорі та специфікації відсутня обов'язкова для договору фінансового лізингу істотна умова щодо його предмету, у обсягах визначених законом, й що відповідач укладав з позивачем договір за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності, у зв'язку з чим ввів позивача в оману, просив визнати договір фінансового лізингу від 01 березня 2016 року № 003530 недійсним, стягнути з відповідача на його користь сплачені ним кошти в розмірі 33 600 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 003530 від 01 березня 2016року, укладений між позивачем та відповідачем, стягнуто з ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» на користь позивача грошові кошти в розмірі 33600 грн., вирішено питання судових витрат. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення позову узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні висновків.

Як убачається з матеріалів справи, 01 березня 2016 року між ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» (лізингодавець) та ОСОБА_2 (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 003530 (з додатками), предметом якого є транспортний засіб «Renault Dokker», вартістю 12 249,42 дол. США (а.с.12-23).

На виконання умов даного договору позивачем, згідно квитанції № 27 від 01 березня 2016р. були внесені кошти, в сумі 33 600 грн. (а.с.24).

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 договору фінансового лізингу №003530 від 01 березня 2016 року, предметом фінансового лізингу є транспортний засіб зазначений у даній статті та у специфікації, а саме: марка/модель - «Renault Dokker», комплектація/модифікація - authentique,об'єм/ тип двигуна - 1, 6, тип КПП - мех., привід - 4х2 (а.с.12).

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «про фінансовий лізинг».

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживача» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір.

У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 згаданого Закону є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Згідно з укладеним між сторонами договору фінансового лізингу лізингодавець зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу в користування майно (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати передбачені договором платежі (пункти 1.1, 3.3.1 договору).

Вартість предмета лізингу на момент укладення договору становила 12249,42 дол. США, з урахуванням ПДВ, що за обмінним курсом долара США до гривні на момент укладення цього договору складало 33564 грн. (пункт 8.2).

Гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, визначений на дату укладення договору, може змінюватися в разі зміни обмінного курсу долара США до гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу в продавця (пункт 8.3).

Усі планові платежі здійснюються лізингоодержувачем відповідно до умов, визначених у додатках 1, 3 до договору фінансового лізингу. Планові платежі зараховуються лізингодавцем згідно з обмінним курсом долара США до гривні на дату фактичного зарахування платежу на рахунок лізингодавця (пункт 8.5).

Зі змісту договору слідує, що за невиконання своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу лізингодавець не несе відповідальності, а, навпаки, отримує вигоду - штраф у розмірі 40 % від розміру авансового платежу та всю суму сплаченого адміністративного платежу (пункти 12.1 договору).

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 723/97-ВР істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, з огляду на юридичну природу договору фінансового лізингу та положень статті 692 ЦК України споживач послуг, укладаючи такий договір, має право знати обсяг своїх фінансових зобов'язань та ціну транспортного засобу, який лізингодавець передає йому в користування за плату з правом викупу. При цьому ціна предмета лізингу є істотною умовою такого договору згідно вимог статей 638, 655, 691 ЦК України.

Відповідно до пункту 10.1 лізинговим платежем є платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (додаток № 3 до договору).Кожен лізинговий платіж включає: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування в розмірі 21% річних на залишок частини від обсягу фінансування; частину вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі 7 відсотків (а.с.18).

Разом з тим, графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (додаток №3) та сам обсяг таких платежів сторони не погодили та не підписали в момент укладення договору, що свідчить про невизначеність загальної суми фінансування.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля, остаточно не визначили вартості предмета лізингу.

Таким чином, на момент укладення договору фінансового лізингу лізингоодержувач був позбавлений можливості ознайомитися з обсягом своїх грошових зобов'язань та графіком лізингових платежів, що свідчить про невизначеність загального обсягу грошових зобов'язань лізингоодержувача.

Згідно п. 12.14. договору лізингу у випадку відмови від прийняття предмету лізингу, лізингодавець має право розірвати даний договір та вимагати від лізингоодержувача сплати на користь лізингодавця неустойку (штраф) у розмірі 10% від вартості предмета лізингу. У такому випадку лізингодавець не повертає лізингоодержувачу сплачені ним на виконання даного договору кошти.

Разом з тим, зазначений пункт договору суперечить ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено право споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у зв'язку з розірванням або невиконанням умов договору та є несправедливим.

Крім того, достроково погасити лізингові платежі можна не раніше ніж через 12 (дванадцять) календарних місяців після підписання акта приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем (п. 3.4.5), що свідчить також про порушення прав споживача.

Окрім цього, у договорі відсутні родові ознаки предмету лізингу, остільки він не містить року випуску транспортного засобу, кольору, номера кузова, шасі та інше.

З урахуванням положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони по перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509); по друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по третє, завдають шкоди споживачеві.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року по справі № 6-330цс16.

З урахуванням викладених обставин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір містить несправедливі умови, остільки порушує принцип добросовісності, має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що укладений договір відповідає нормам матеріального права; що позивач, підписуючи його зміст, погодився з його умовами й по своїх суті, договір є справедливим та не порушує прав споживача.

Разом з тим, з рішення суду першої інстанції підлягають виключенню посилання на ст. 227 ЦК України та висновки суду про те, що відповідач на дату укладення договору не мав ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, а тому не набув повноважень фінансової установи, остільки відповідно до долученої до справи довідки ФЛ № 551 про взяття на облік юридичної особи, виданої 11 червня 2015 року №1335 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у відповідності до ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Положення про надання окремих фінансових послуг юридичними особами - суб'єктами господарювання, які за своїм правовим статусом є фінансовими установами, затверджене розпорядженням ДКРРФП від 22 січня 2004 року №21, ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» має право надавати послуги з фінансового лізингу (а.с.61).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи матеріали справи, у їх сукупності, матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення позову.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну правову оцінку.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Мельника Олександра Павловича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/10890/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12298/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.