АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7804/16 Справа № 203/4201/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Дніпро

02 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Варенко О.П.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 Аваль», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Кіровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 19 вересня 2016 року постановлено ухвалу, згідно якої суд задовольнив заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, шляхом зупинення реалізації арештованого майна виставочного салону непродовольчих товарів, розташований за адресою: м. Дніпро, вул.Січеславська Набережна, будинок 1А, літ.А-2, поз.101-108, 201-211, загальною площею 611,6 кв.м, сходи літ.а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І до набрання рішення законної сили по даній справі /т.І, а.с.108-109/.

З цією ухвалою не погодилася ОСОБА_2 і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону /т.І, а.с.116-121/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суддя виходив з необхідності вжиття заходів забезпечення позову, проте вирішив питання із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання права власності на виставочний салон непродовольчих товарів, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул.Січеславська Набережна, будинок 1А, літ.А-2, поз.101-108,201-211 та зняття з нього арешту. Разом з позовною заявою ОСОБА_3 також звернувся з заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З наведеними доводами суд першої інстанції погодився та постановив 19 вересня 2016 року ухвалу про задоволення вказаної заяви.

Проте, зупиняючи реалізацію спірного арештованого нерухомого майна суд першої інстанції не врахував те, що вказаний арешт на спірне майно було накладено в рамках виконавчого провадження по примусовому виконання виконавчого листа № 0418/4768/2012, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення суду. Тобто, застосовуючи обраний позивачем вид забезпечення позову суд фактично зупиняє виконання рішення суду.

Пунктом 5 ч.1 ст. 152 ЦПК України передбачено такий вид забезпечення позову, як зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно.

Крім того, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Також ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обовязковим до виконання та в силу ст. 8 відповідно до якої в Україні визнається і діє принцип верховенства права та Конституція України має найвищу юридичну силу.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що задоволення даної заяви позивача фактично призведе до зупинення виконання рішення суду, що суперечить діючому законодавству України і тому даний вид забезпечення позову не підлягає для застосування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_7