Провадження № 2/200/360/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 лютого 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого, судді - Єлісєєвої Т. Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства ЮНІКОН до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним договору дарування нежитлового приміщення, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору іпотеки, скасування державної реєстрації обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.02.2013р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 був посвідчений спірний Договір дарування нежитлового приміщення № 24 поз.3-20 площею 279,6 кв. м. з прибудовою літ. А1-1 поз. 1,2 площею 34,6 кв. м., загальною площею 314,2 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, яке розташоване в АДРЕСА_1, за реєстровим № 617. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 535722 від 23.02.2013 року, згідно якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність вищевказану нерухомість. Позивач заперечує дійсність даного договору, оскільки вважає, що з метою ухилення від сплати боргу ОСОБА_1, який приймав участь в розгляді цивільної справи № 403/10827/12 (провадження № 2/403/4486/12), щодо стягнення з нього заборгованості за договором поруки, між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено оскаржуваний договір дарування, який в послідуючому унеможливив стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Позивача ПАТ ЮНІКОН по заочному рішенню Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 403/10827/13 (провадження № 2/403/4486/12), що набрало законної сили.

05.11.2015 року представник позивача змінив підстави позову, де в заяві підтримав викладені в позові вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив суд визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення № 24 поз.3-20 площею 279,6 кв. м. з прибудовою літ. А1-1 поз. 1,2 площею 34,6 кв. м., загальною площею 314,2 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, яке розташоване в АДРЕСА_1, укладений 23.02.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_4, за реєстровим № 617, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 535722 від 23.02.2013р. Застосувати наслідки недійсності правочину (реституцію), скасувавши державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення № 24 поз.3-20 площею 279,6 кв. м. з прибудовою літ. А1-1 поз. 1,2 площею 34,6 кв. м., загальною площею 314,2 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, яке розташоване в АДРЕСА_1, здійснену на підставі Договору дарування, укладеного 23.02.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_4, за реєстровим № 617, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 535722 від 23.02.2013 року. Визнати недійсним Договір іпотеки нежитлового приміщення № 24 поз. 3-20 площею 279,6 кв. м. з прибудовою літ. А1-1 поз. 1,2 площею 34,6 кв. м., загальною площею 314,2 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, яке розташоване в АДРЕСА_1, укладений 10.06.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_5, за реєстровим № 2115, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3025622 від 10.06.2013 року. Скасувати державну реєстрацію обтяжень: «Вид обтяження: заборона на нерухоме майно», яке було внесено до Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_5 10.06.2013 року на підставі Договору іпотеки нежитлового приміщення № 24 поз. 3-20 площею 279,6 кв. м. з прибудовою літ. А1-1 поз. 1,2 площею 34,6 кв. м., загальною площею 314,2 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, яке розташоване в АДРЕСА_1, укладений 10.06.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_5, за реєстровим № 2115, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3025622 від 10.06.2013 року.

Представник ОСОБА_6 надав заперечення проти позовних вимог, та просив суд відмовити в позові в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74-76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України - заочно.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 2 п. 11 постанови від 18.12.2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом встановлено, що 23.02.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 був посвідчений Договір дарування нежитлового приміщення № 24 поз.3-20 площею 279,6 кв. м. з прибудовою літ. А1-1 поз. 1,2 площею 34,6 кв. м., загальною площею 314,2 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, яке розташоване в АДРЕСА_1, за реєстровим № 617, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 535722 від 23.02.2013 року, згідно якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність вищевказану Нерухомість.

Також, судом встановлено з матеріалів справи, що з Договору дарування нежитлового приміщення № б/н від 23.02.2013 року вбачається, що нежитлове приміщення, що відчужується ОСОБА_1 належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради в м. Дніпропетровську від 19.12.2006 року на підставі рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради в м. Дніпропетровську від 20.10.2006 року № 975 зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в комунальному підприємстві Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації від 21.12.2006 року. Реєстраційний номер: 17222291.

Виходячи з копії паспорту громадянина України ОСОБА_6 серія АН номер 765462, а саме на сторінці 10 вбачається, що станом на 23.02.2013 року (дата укладення Договору дарування нежитлового приміщення) перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, який зареєстрований 18.06.1988 року.

Стаття 60 Сімейного кодексу України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а також вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 63 СК України зазначає, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України вбачається, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Крім того, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом № 296/5 від 22.02.2012 року (в попередній редакції, що діяла станом на 26.12.2012 року), а саме пп. 4.2, 4.4, 4.5 п. 4 Глави 1 Розділу II:

4.2 При посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо правовстановлюючий документ оформлений на ім'я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена.

4.5 Про перевірку цих обставин нотаріус робить відмітку на примірнику правочину, що залишається в матеріалах нотаріальної справи, з посиланням на реквізити відповідних документів, якщо ці документи не приєднуються до примірника такого правочину.

Виходячи з викладеного вбачається, що у Відповідача 1 не було повноважень щодо укладання Договору дарування нежитлового приміщення № б/н від 23.02.2013 року, тобто, в нього не було достатнього обсягу цивільної дієздатності, оскільки не було надано одним із подружжя (в даному випадку дружиною) письмової згоди на укладення зазначеної угоди.

Частина 2 ст. 203 Цивільного кодексу України зазначає, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, так само як із Договору дарування нежитлового приміщення № б/н від 23.02.2013 року, що дане майно не є особистою приватною власністю одного з подружжя, оскільки на примірнику, що знаходиться в матеріалах нотаріальної справи відсутні відповідні відмітки та посилання на реквізити відповідних документів.

При цьому, суд погоджується з доводами позивача, що скасування державної реєстрації права власності на майно, що передане на виконання спірних правочинів, та відновлення в державних реєстрах записів про попереднього власника в повній мірі сприятиме відновленню порушених прав позивача, а застосування таких способів захисту права кореспондується із приписами ст. 55 Конституції України, ст. 16 ЦК України та приписами ст. 26 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину.

Стосовно визнання Договору іпотеки нежитлового приміщення від 10.06.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_5, за реєстровим № 2115, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3025622 від 10.06.2013 року недійсним, суд не може погодитися з позицією Позивача.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Виходячи з цього вбачається, що Договір іпотеки нежитлового приміщення від 10.06.2013 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_5, за реєстровим № 2115, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3025622 від 10.06.2013 року не може бути визнаний недійсним, оскільки не породив прав та обов'язків для сторін, виходячи з того, що він є не вчиненим (неукладеним).

Судом встановлено, оскільки на момент укладання Договору дарування нежитлового приміщення у ОСОБА_1 не було достатнього обсягу цивільної дієздатності, оскільки не було надано одним із подружжя (в даному випадку дружиною) письмової згоди на укладення зазначеної угоди на користь обдарованої ОСОБА_8 - даний договір є недійсним, що в свою чергу тягне наслідки, щодо відсутності прав на укладання ОСОБА_8 Договору іпотеки нежитлового приміщення від 10.06.2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_5, за реєстровим № 2115, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3025622 від 10.06.2013 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі пункт 3 передбачає можливість суду відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України, вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 215 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 73, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства ЮНІКОН до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним договору дарування частково задовольнити.

Визнати недійсним Договір дарування нежитлового приміщення № 24 поз.3-20 площею 279,6 кв. м. з прибудовою літ. А1-1 поз. 1,2 площею 34,6 кв. м., загальною площею 314,2кв. м. в житловому будинку літ. А-5, яке розташоване в АДРЕСА_1, укладений 23.02.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_4, за реєстровим № 617, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 535722 від 23.02.2013 року.

Застосувати наслідки недійсності правочину (реституцію), скасувавши державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення № 24 поз.3-20 площею 279,6 кв. м. з прибудовою літ. А1-1 поз. 1,2 площею 34,6 кв. м., загальною площею 314,2 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, яке розташоване в АДРЕСА_1, здійснену на підставі Договору дарування, укладеного 23.02.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_4, за реєстровим № 617, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 535722 від 23.02.2013 року.

Скасувати державну реєстрацію обтяжень: «Вид обтяження: заборона на нерухоме майно», яке було внесено до Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_5 10.06.2013 року на підставі Договору іпотеки нежитлового приміщення № 24 поз.3-20 площею 279,6 кв. м. з прибудовою літ. А1-1 поз. 1,2 площею 34,6 кв. м., загальною площею 314,2 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, яке розташоване в АДРЕСА_1, укладений 10.06.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_5, за реєстровим № 2115, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3025622 від 10.06.2013 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно з Відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства ЮНІКОН судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Відповідачем рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня отримання його копії, шляхом подачі заяви про його скасування до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Позивачем рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т. Ю. Єлісєєва