Справа №702/1580/15-ц
Провадження №2/702/36/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частина рішення)

10 березня 2016 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів через Монастирищенський районний суд Черкаської області до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя: Д.С.Ротаєнко

Справа №702/1580/15-ц

Провадження №2/702/36/16

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна,

в с т а н о в и в :

Позивач 14.12.2015 року звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна. Підставою своїх вимог вважає, те що 25 жовтня 2015 року відповідач проник на територію його земельної ділянки, що за адресою с.Терлиця вул.Котовського,82-а, Монастирищеського району, де пошкодив саджанці щепленого горіха грецького в кількості 12 штук вартістю, станом на 26.10.2015 року, 250 (двісті пятдесят) гривень за штуку, спричинивши йому матеріальних збитків на суму 3000 (три тисячі) гривень, що підтверджується довідкою №71 від 27.10.2015 року, виданою Придністровською станцією садівництва ДП «Дослідне господарство». Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Отже, відповідач зобов'язаний відшкодувати спричинені ним збитки, адже пошкодженні саджанці горіха грецького було для нього справжньою матеріальною цінністю і мало для нього важливе господарське значення, оскільки було куплено з метою полегшення його праці та матеріального становища. На сьогодні він тимчасово безробітній, і вже не має реальної можливості придбати собі в господарство аналогічні саджанці горіха грецького замість пошкоджених. Він не може спокійно спати вночі, думаючи про те, що за мить він був позбавлений майна, на яке витратив останні кошти.Також, він втратив час на ріст дерев, так як врожайність вони дають на четвертий рік, а нові він матиме змогу садити лише восени 2016 року. Крім того, він багато та важко працював по садінню та догляду за знищеними саджанцями. Просить стягнути з відповідача на його користь 3000 (три тисячі) гривень матеріальних збитків та стягнути судовий збір.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити та дав пояснення аналогіні обставинам, викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідач визнав, що він особисто повикидав межові знаки і пошкодив та повикидав саджанці, так як вважає, що має право на земельну ділянку. Земельна ділянка йому виділялась і встановлювались межові знаки колишнім сільським головою та працівником ДЗК. Відповідач користувався його земельною ділянкою до осені 2015 року. Потім він запитав у нього, чи буде він ще нею користуватися, але відповідач відмовився і тому він посадив горіхи. Стверджує, що горіхи були посаджені на земельній ділянці площею 0,83 га від точки А до точки № 3 та від точки № 3 до точки № 5.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що земельною ділянкою, яку виорав та засадив деревами позивач, він користується з 50-х років, про що свідчать записи у погосподарських книгах сільської ради. Вважає, що бувший сільський голова самоправно відібрав у нього землю та незаконно передав позивачу. Підтверджує той факт, що саме він повикидав межові знаки та саджанці дерев, так як був дуже сердитий за те, що в учасника Великої Вітчизняної війни забрали незаконно землю. Разом з тим, вказує, що саджанців було 3 чи 4. Його присадибна земельна ділянка не межує з земельною ділянкою позивача, а межує інший доділ, яким він користується також з 50 років.

У судовому засіданні 10.03.2016 року представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити, так як позивач захватив земельну ділянку відповідача.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_3 показав суду, що у 2015 році він працював сільським головою села Терлиця. До сільської ради з заявою звернувся позивач про виділення йому земельної ділянки, якою раніше користувався ОСОБА_4, так як він придбав у нього занедбаний будинок. У користуванні ОСОБА_4 перебувало 0,92 га. Частиною земельної ділянки ОСОБА_4 користувався ОСОБА_2 за його згодою та сплачував за ОСОБА_4 податок, так як земля рахувалась за ним. Він сказав позивачу про необхідність узгодити питання виділення йому земельної ділянки з ОСОБА_2, так як він користувався частиною земельної ділянки і є сусіднім землекористувачем. Позивач через деякий час повідомив йому, що узгодив всі питання з ОСОБА_2 і приніс йому на підпис документи. Оскільки документи на земельні ділянки позивача були підписані іншими особами, він їх також підписав, але в їх суть не вникав і цим пояснює те, що у підписаних документах відсутні відомості: фактично відповідач є суміжним землекористувачем із виділеною позивачу земельною ділянкою і межові знаки та межі повинні були бути узгоджені з ОСОБА_2 Категорично заперечує, що він був присутнім при встановленні межових знаків у натурі земельних ділянок позивача, але документи підписав, так як повірив позивачу, що він всі питання вирішив. На суміжну земельну ділянку, якою користується відповідач ОСОБА_2, державного акту немає, але земельна ділянка рахується за ним по погосподарській книзі. У нього їх 2 чи 3. Ця земельна ділянка, яка межує з ділянкою позивача, відповідачем не виорювалася і використовувалася як пасовище та для посіву і зібрання на сіно багаторічних рослин. Коли виникло питання знищення саджанців горіха, до нього прийшов спочатку позивач і сказав, що ОСОБА_2 знищив його горіхи. Потім до нього прийшов відповідач і вони разом пішли на місце, де позивач посадив горіхи. При цьому відповідач показав, що вирвав їх чи 2 чи 3, не більше. На місці він побачив, що відповідач посадив горіхи не на своїй земельній ділянці, а на землі сільської радим, ну можливо, на межі із земельною ділянкою сільської ради, так як межових знаків не було видно, а це розташування посаджених горіхів він визначив візуально, так як знав, де закінчувалася приблизно земельна ділянка ОСОБА_4, яка мала бути виділена позивачу. На аркуші № 46 судової справи, яка розглядається розташований кадастровий план земельної ділянки позивача, яка межує з земельною ділянкою відповідача від точки А та № 1 до точки № 9 та № 8, тому з ним повинні були узгоджувати межі. Горіхи позивач посадив у районі відстані від точки Б № 4 до № 5 та № 6. Відповідач частково користувався цією ділянкою, але не всією площею, а приблизно половиною, в районі точок від № 9 до середини відстані між точками № 4 та № 5.

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що на даний час працює сільським головою села Терлиця. До неї ні позивач, ні відповідач не зверталися з приводу спору про межі чи горіхи. Де розташовані земельні ділянки сторін, їй невідомо, так як погосподарську книгу за 2016 рік заповнювала секретар сільської ради.

ОСОБА_6, допитаний в якості свідка, показав суду, що він давно знає ОСОБА_2 як односельця. Він особисто працює в центі ДЗК, наміряв та встановлював межі земельної ділянки позивачу. При встановлені меж був ОСОБА_2 на своїй частині земельної ділянки. Чому він у технічній документації не зазначений як сусідній землекористувач, пояснити не може. Але він знає, що сусідньою ділянкою він дійсно користується з давніх часів. Також при встановлені межових знаків був відсутній представник сільської ради, але сільська рада погодила всі виготовлені ними документи для ОСОБА_1Земельні ділянки позивачу він наміряв з того, що показував позивач. Земельна ділянка площею 0,83 га також намірялась ним. За законодавством від водойми має бути відступ біля 10 метрів, але цих нормативів майже ніхто не дотримується, тому він відступив від водойми приблизно 5 метрів, а іншу частину земельної ділянки наміряв позивачу.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного:

-відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання;

-згідно ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної немайнової шкоди;

-згідно ст.ст.11,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень;

- згідно ч.2 ст.57 ЦПК України доказами у справі є показання свідків, письмові матеріали та пояснення сторін допитаних в якості свідків;

- сторони та представник відповідача клопотання про допит їх в якості свідків не заявляли, відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі;

- тому при вирішенні спору суд виходить із досліджених доказів : письмових матеріалів та показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

- відомості про посадку саджанців горіхів вартістю по 250 грн за 1 шт на земельній ділянці ОСОБА_1 площею 0,88 га, їх кількість 12 шт та знищення всіх 12 саджанців відповідачем, крім рапорту, висновку перевірки від 03.11.2015 року прийнятого працівниками міліції за зверненням ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про звернення громадян», заяви і пояснень самого позивача, наданих працівникам міліції при розгляді даного звернення ( а.с.4, 38-41), в інших документах відсутні;

- зазначені письмові документи та висновок працівників міліції зроблено лише на підставі слів самого позивача, які іншими доказами не підтвердженні, він є заінтересованим у постановленні рішення на його користь, його пояснення та заяви спростовуються поясненнями відповідача, а тому не можуть бути доказом заподіяння йому шкоди відповідачем та в зазначеному розмірі;

- свідок ОСОБА_7 вказав, що місцем розташування посадки дерев ОСОБА_1 була земельна ділянка сільської ради чи максимум межа із земельною ділянкою сільської ради, зображеної на схемі на а.с.46 справи від точки Б та № 4 до точки 5 та точки 6;

- тому суд вважає, що позивачем не надано суду доказів, того, що дійсно на території саме його земельної ділянки, що знаходиться на вул.Котовського,82-а с.Терлиця Монастирищенського району Черкаської області, знаходились саджанці щепленого горіха грецького в кількості 12 штук, а тому суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити;

- крім цього, згідно погосподарської книги Терлицької сільської ради за 1986- 1990 роки за ОСОБА_2 рахувалися земельні ділянки : з 1986 до 1988 року площею 0,38 га, з 1989 до 1990 площею 0,50 га;

- відповідно погосподарської книги Терлицької сільської ради за 1990- 1995 роки за ОСОБА_2 рахувалися земельні ділянки : з 1990 до 1991 року площею 0,50 га, з 1992 р 0,88 га га;

- згідно погосподарської книги Терлицької сільської ради за 2011- 2015 роки за ОСОБА_2 рахувалися земельні ділянки площею 0,88 га

- відповідно погосподарської книги Терлицької сільської ради за 2016-2020 роки за ОСОБА_2 рахувалися земельні ділянки площею 0,88 га, з них : площею 0,15 га рілля; 0,30 га - багаторічні насадження; 0,40 га пасовище, сіножать; за ОСОБА_1 рахувалися земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування будинку та 1,02 га ріллі;

- з показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 судом встановлено, що сусіднім землекористувачем земельної ділянки позивача площею 0,83 га, де зі слів позивача та відповідача, він посадив дерева, є відповідач, і він користувався частиною цієї земельної ділянки до осені 2015 року, чого не заперечив і сам позивач. Разом з тим, при встановленні межових знаків цієї ділянки та при виготовлені технічної документації на неї, які встановлювались та виготовлялись на замовлення ОСОБА_1 без згоди сусіднього землекористувача відповідача ОСОБА_8 та без присутності представника сільської ради;

- відповідно п. 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року із змінами і доповненнями, «Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.»;

- згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим;

- відповідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб…;

- оскільки судом встановлено, що позивачем отримано у власність земельну ділянку площею 0,83 га на підставі документів, які видані з порушенням діючого законодавства, йому було відомо про наявність суміжного землекористувача відповідача ОСОБА_2, але його про встановлення межових знаків та виділення земельної ділянки повідомлено не було, позивач надавав безперешкодно йому користуватись цією земельною ділянкою, створивши для відповідача видимість законного землекористувача, тому стягнення збитків з відповідача за таких обставин, навіть, як би і було доведено заподіяння ним шкоди позивачу, із зазначених вище підстав було б несправедливим ;

-тому суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 60, 1166 ЦК України, ст.ст.3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 14, 58, 61, 88, 158-159, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів через Монастирищенський районний суд Черкаської області до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя: Д.С.Ротаєнко

Повний текст рішення виготовлено 14.03.2016 року