Справа № 308/3655/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Бота О.І.

за участю :

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» ( далі ТОВ «ФК Рантье») в особі уповноваженого представника ОСОБА_3 звернулося до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 23.10.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» (на підставі договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року право вимоги набуло ТОВ «ФК «РАНТЬЕ») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №Р25.101.14652, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2, а останній отримав суму кредиту у розмірі 50000 грн., зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 6 % річних, строком на 30 місяців, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків.

Однак взяті на себе зобовязання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано. Відповідач ОСОБА_2, порушував терміни сплати кредиту і відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2, не виконав належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 21.03.2016 року перед позивачем по кредитному договору становить 42020,35 грн., з яких: 32158,60 грн. заборгованість по тілу кредиту; 9861,75 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями.

Посилаючись на викладені обставини позивач просить суд, стягнути з відповідача ОСОБА_2В на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» заборгованість по кредитному договору №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року в сумі 42020,35 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, оскільки між ним та позивачем укладено договір прощення боргу №Р25.101.14652/1 від 27.05.2016 року, згідно умов якого він зобовязався повернути кредитору частину отримано кредиту в сумі 26 000, 00 грн. і вказану суму ним погашено, на підтвердження надав квитанції про оплату на суму 20000,00 грн. та 6000,00 грн.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 23.10.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №Р25.101.14652, відповідно до умов якого, Банк надав ОСОБА_2, а останній отримав суму кредиту у розмірі 50000 грн., зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 6 % річних, строком на 30 місяців, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, що стверджується кредитним договором №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Згідно п.1.1 кредитного договору сума кредиту за даним договором становить 50 000,00 грн.

Позивач в позові зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.

Як вбачається з кредитного договору ОСОБА_2 отримав кошти від Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору відповідач зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, плату за обслуговування кредитної заборгованості і комісіями згідно з умовами договору.

Відповідач, як стверджує позивач, всупереч умов договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Внаслідок цього, станом на 21.03.2016 року перед позивачем по кредитному договору становить 42020,35 грн., з яких: 32158,60 грн. заборгованість по тілу кредиту; 9861,75 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями .

Як встановлено судом, 31.12.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК Рантье» укладено Договір Факторингу № 31/12-2, за яким право вимоги кредитної заборгованості Банку до відповідача за кредитним договором, відступлені позивачу.

Позивач в позові зазначає, що таким чином, у зобов'язанні за даним договором змінився кредитор, Банк відступив йому право грошової вимоги до боржника (відповідача)/а.с.19 - 22/

Про заміну кредитора у зобовязаннях (відступлення право вимоги), що діють на підставі кредитного договору №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року, новий кредитор ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» повідомив Позичальника листом (а.с.13).

Встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов Договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування в 60 щомісячних внесках, включно, до 1 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку платежів, який є ануїтетним.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Кредитор у зобов'язані може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином - відступлення права вимоги (ч.1 ст. 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Зміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (516 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, між ТОВ «Факторингова Компанія «РАНТЬЕ» та ОСОБА_2 27.05.2016 року укладено договоір прощення боргу №Р25.101.14652/1, згідно умов якого позичальник зобовязується повернути кредитору у строк 5 банківських днів від дати укладення цього договору частину отриманого ним кредиту у сумі 26000,00 грн.

Відповідно до п.2.2. даного договору, за умови своєчасного та у повному обсязі виконання позичальником своїх зобовязань, кредитор здійснює прощення боргу.

Відповідно до двох платіжних квитанцій від 26.05.2016 року та 30.05.2016 року ОСОБА_2 було сплачено у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року суму в розмірі 26000,00 грн., що підтверджується наявними у справі копіями квитанцій.

Крім того, згідно довідки №93-8/1370 від 06.06.2016 року виданої ПАТ «Ідея Банк», кредитна заборгованість за кредитним договором №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року позичальника ОСОБА_2 відсутня.

Статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року, суд приходить до переконання що зобовязання між сторонами припинені з підстав його виконання.

Враховуючи добровільне виконання відповідачами свого зобов'язання станом на день ухвалення судового рішення, підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на вищезазначені положення чинного законодавства, з урахуванням всіх обставин справи, оцінюючи в сукупності вищевикладені фактичні обставини, положення закону, вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи, що кредитна заборгованість за кредитним договором №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року повністю погашена, враховуючи добровільне виконання відповідачем свого зобов'язання, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.525, 526, 530, 543, 551, 610, 612, 623, 624, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169,212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №Р25.101.14652 від 23.10.2013 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1