АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4892/16 Справа № 203/212/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг / а. с. 2-4 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог ФОП ОСОБА_4 посилався на те, що 23.10.2015 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг (далі Договір), за яким позивач надає відповідачці посередницькі послуги з пошуку обєкта нерухомості, у відповідності до вимог замовника, та сприяє підписанню договору купівлі-продажу, а відповідачка зокрема зобовязується сплатити винагороду в розмірі та строк встановлені договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору сторонами було погоджено, що розмір винагороди становить еквівалент 1350 доларів США та сплачується відповідачкою позивачу двома частинами: до підписання даного Договору та під час укладення між продавцем та відповідачкою основного договору купівлі-продажу обєкта нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1.

Під час підписання договору від 23.10.2015 року позивач отримав від відповідачки суму еквівалентну 600 доларам США, а решту суми винагороди в розмірі еквівалентній 750 доларам США відповідачка зобовязана була сплатити позивачу під час укладення договору купівлі-продажу обєкта нерухомості.

Відповідачка 30.10.2015 року придбала у ОСОБА_5 обєкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу, що посвідчений в нотаріальному порядку, але в порушення умов договору від 23.10.2015 року відповідачка так і не виплатила відповідачу винагороду в повному обсязі не зважаючи на його-позивача неодноразові звернення про виплату винагороди.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь 19736,72 грн., де: 19237,50 грн. (еквівалент 750 доларів США) сума заборгованості по винагороді; 117грн. пеня за незалежне виконання зобовязання за договором, що передбачена п. 5.4 договору від 23.10.2015 року; 117 грн. 3% річних та 265,22 грн. - інфляції згідно ст. 625 ЦК України / а. с. 2-4 /.

Відповідачка позов не визнала, посилаючись на те, що всі грошові кошти позивачу нею були виплачені в повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2016 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 задоволені.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_4 19237,50 грн. (еквівалент 750 доларів США) - винагороди, 117 грн. - пені,117 грн. 3% річних та 265,22 грн. інфляційні збитки, а всього 19736,72 грн.

Також, з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_4 суд стягнув сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. / а. с. 66-68 /.

З рішенням суду від 28.04.2016 року не погодилася відповідачка ОСОБА_2, яка звернулась до суду з апеляційною скаргою, де просить скасувати це рішення та ухвалити нове, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права / а. с. 71-72 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду, в частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків, - скасувати, ухваливши нове рішення в цих позовних вимогах в силу ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2015 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг, за яким позивач надає відповідачці посередницькі послуги з пошуку обєкта нерухомості, у відповідності до вимог замовника, та сприяє підписанню договору купівлі-продажу, а відповідачка зокрема зобовязується сплатити винагороду в розмірі та строк встановлені договором / а. с. 7 /.

Відповідно до умов договору від 23.10.2015 року сторонами було погоджено, що розмір винагороди становить еквівалент 1350 доларів США (п. 4.1 Договору) та сплачується відповідачкою двома частинами: до підписання даного договору від 23.10.2015 року та під час укладення між продавцем та відповідачкою основного договору купівлі-продажу обєкта нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 (п. 4.3 Договору).

В разі невиконання ОСОБА_2 п. 4.3 договору остання сплачує ФОП ОСОБА_4 пеню в розмірі 3% від вартості винагороди за кожен день прострочення (п. 5.4 договору).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.10.2015 року (посвідченого в нотаріальному порядку) ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 / а. с. 13 /.

У суді першої інстанції обидві сторони підтвердили, що відповідачка сплатила позивачу винагороду в сумі еквівалентній 600 доларам США.

Оскільки, відповідачка не виконала умови Договору, щодо своєчасної виплати позивачу винагороди в повному обсязі, то суд першої інстанції, в силу умов договору від 23.10.2015 року та ст. 901,902,903,526,610 ЦК України, прийшов до правильного висновку про те, що з відповідачки підлягає стягненню недоплачена позивачу винагорода в розмірі 19237,50 грн. (еквівалент 750 доларів США) та 117 грн. пені, яка передбачена п. 5.4 Договору.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_4 3% річних у сумі 117 грн. та інфляційних збитків у розмірі 265,22 грн. в силу ст. 625 ЦК України, то рішення суду в цій його частині не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Між тим, ухвалюючи рішення по справі, щодо стягнення з відповідачки на користь позивача 3% річних у сумі 117 грн. та інфляційних збитків у розмірі 265,22 грн., суд першої інстанції не прийняв до уваги, що сторони договором про надання послуг від 23.10.2015 року (п. 5.4 Договору) встановили правові наслідки порушення зобовязань за договором шляхом сплати пені в розмірі 3% від вартості винагороди за кожен день прострочення, а отже підстав для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 3% річних у сумі 117 грн. та інфляційних збитків у розмірі 265,22 грн. та ухвалення нового рішення про відмову ФОП ОСОБА_4 в цих його позовних вимогах, тобто апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вона виплатила позивачу винагороду за спірним договором в сумі еквівалентній 600 доларам США і більше ніяких грошових коштів не повинна йому сплачувати, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються умовами спірного договору від 23.10.2015 року (яким встановлена виплата винагороди позивачу в розмірі еквівалентному 1350 доларам США), що підписаний обома сторонами у відповідності до вимог чинного законодавства та не оспорений у встановленому законом порядку, а належних та допустимих доказів в спростування виплати такої винагороди позивачу відповідачка суду не надала.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції та встановлені ним обставини, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суд, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді в судовому засідання всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року, в частині стягнення з ОСОБА_2 3% річних в сумі 117 грн. та інфляційних збитків у розмірі 265,22 грн., - скасувати.

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в його позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних у сумі 117 грн. та інфляційних збитків у розмірі 265,22 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: