Провадження № 2-н/761/289/2016
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши заяву Державного підприємства «АНТОНОВ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу судового наказу та стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2016 року до суду надійшла зазначена заява.

Суд на виконання вимог ч.6 ст.100 ЦПК України направив запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в місті Києві для з'ясування місця реєстрації ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

08.08.2016 року до суду надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в місті Києві, згідно з якою ОСОБА_1 - зареєстрованою по Києву не значиться, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: 03062, АДРЕСА_1.

Відповідно до абз.4 ч.6 ст.100 ЦПК України, у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Одночасно суд роз'яснює, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч.2 ст.101 ЦПК України).

Отже, оскільки суду не вдалось встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_1, суд вважає за доцільне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо зазначеного боржника.

Відповідно до п.п.1,2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

В матеріалах заяви відсутній договір між боржниками, які зареєстровані в квартирі (власниками) та заявником про надання комунальних послуг, а тому не можна зробити висновок про те, що у випадку наявності у боржників заборгованості, заявник має право стягувати заборгованість з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Відповідно п. 13 до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Таким чином, вивчивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви щодо боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки з матеріалів заяви вбачається спір про право.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.96, 100, 101 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви Державного підприємства «АНТОНОВ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу судового наказу та стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її отримання шляхом направлення апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя: Н.Г.Притула