Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2178/16-ц Провадження №: 2-к/332/4/16
У Х В А Л А

іменем України

"08" липня 2016 р. суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Андрюшина Л.А., розглянувши матеріали клопотання АТ «Лебединський ГЗК» про визнання і виконання рішення іноземного суду, яке підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору,-

в с т а н о в и в:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання АТ «Лебединський ГЗК» про визнання і виконання рішення іноземного суду, яке підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору, відповідно до якого АТ «Лебединський ГЗК» просить суд визнати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 31.07.2014 року про стягнення з ВАТ «Запорізькій металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь АТ «Лебединський ГЗК» 515540,30 доларів США договірної пені і 12637 доларів США відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а також надати дозвіл на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 31.07.2014 року.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарчих правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно зі ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або за принципом взаємності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 394 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім»я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім»я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Судом встановлено, що подане АТ «Лебединський ГЗК» клопотання у повному обсязі не відповідає вимогам, які встановлені ст. 394 ЦПК України, оскільки у клопотанні найменування сторони стягувача - АТ «Лебединський ГЗК» не відповідає найменуванню сторони позивача зазначеному у рішенні Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті РФ від 31.07.2014 року. Відповідно до вказаного рішення позивачем у спорі зазначено ВАТ «Лебединський ГЗК», а клопотання подано АТ «Лебединський ГЗК», що ставить під сумнів ту обставину, що клопотання подано належної особою, яка має право на подання такого клопотання. Відповідно до доданих до клопотання документів, не вбачається, що АТ «Лебединський ГЗК» є правонаступником ВАТ «Лебединський ГЗК». Разом з тим, подане клопотання підписано представником заявника ОСОБА_1 та долучено документ, що посвідчує повноваження цього представника, а саме, довіреність від 08 жовтня 2015 року, яка видана ВАТ «Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат» і якою ОСОБА_1 уповноважується на представництво ВАТ «Лебединський ГЗК» та зазначено, які дії ця особа має право вчиняти в інтересах вказаного товариства, а не в інтересах АТ «Лебединський ГЗК», яке вказано заявником.

Крім того, зі змісту клопотання, яке перекладено на українську мову, АТ «Лебединський ГЗК» просить визнати рішення МКАС при ТПП РФ від 31.07.2014 року, а надати дозвіл на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 17.03.2014 року, тобто зовсім іншого рішення, від іншої дати.

Разом з тим, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (ч.2 ст. 394 ЦПК України).

Відповідно до Угоди про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, яка підписана 20 березня 1992 року державами учасниками СНД (Угода СНД ратифікована Постановою Верховної Ради України за №2889-ХII від 19.12.1992р. «Київська конвенція 1992р.»), яка на теперішній час є чинною та підлягає застосуванню у даному випадку і на яку посилається у своєму клопотанні АТ «Лебединський ГЗК», передбачено перелік документів, який має подати сторона, що подає клопотання про виконання рішення. Зокрема, до письмового клопотання про виконання рішення має бути поданий виконавчий документ(стаття 8 Угоди), але судом встановлено, що заявником до клопотання виконавчий документ не був поданий.

Положеннями ч. 4 ст. 394 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що клопотання АТ «Лебединський ГЗК» слід залишити без розгляду та повернути його разом з доданими документами особі, що його подала.

Керуючись ч.4 ст. 394 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання АТ «Лебединський ГЗК» про визнання і виконання рішення іноземного суду, яке підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору залишити без розгляду та повернути його разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Андрюшина Л.А.