Справа № 754/5647/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва у складі Петріщева І.В., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гмиря Вікторія Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07 квітня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гмирею Вікторією Володимирівною за реєстровим №757.

ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборонити відчуження двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка є предметом спору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гмиря Вікторія Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, зазначивши, що дана квартира належить відповідачу ОСОБА_3 на праві власності, яка може здійснити відчуження даної квартири, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перевіривши вищезазначену заяву про забезпечення позову й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про повернення заяви, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову.

Судом встановлено, що у порушення вищевказаних вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, позивачем у заяві не зазначено: 1) обґрунтування необхідності саме цього виду забезпечення позову, який належить застосувати; 2) інші відомості, потрібні для забезпечення позову; до заяви не додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд також приймає до уваги, що заявник не зазначив яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне повернути заяву про забезпечення позову заявнику, оскільки заяву подано без додержання зазначених вимог ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гмиря Вікторія Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петріщева І.В.