Справав № 308/6316/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

за участі відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи

на стороні позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, її законний представник ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту постійного проживання за різними адресами, а також зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_9 та ОСОБА_6, її законний представник ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту проживання осіб спільно, за однією адресою,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, її законний представник ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту постійного проживання за різними адресами, а також за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_9 та ОСОБА_6, її законний представник ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту проживання осіб спільно, за однією адресою.

21.09.2016 року в судовому засіданні довіреною особою третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 ОСОБА_10 подано клопотання про передачу справи за підсудністю за місцем знаходження нерухомого майна до Міжгірського районного суду Закарпатської області.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 01.07.2015 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту постійного проживання за різними адресами.

03.08.2016 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту проживання осіб за однією адресою, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_11, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту постійного проживання за різними адресами.

З мотивувальної частини ухвали від 01.07.2015 року вбачається, що заява підлягає розгляду в суді у порядку цивільного судочинства і справа підсудна Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області. Форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України. Підстав для відмов у відкритті провадження, передбачених ч. 2 ст. 122 ЦПК України, у справі немає.

З такими висновками суду представник не погоджується з наступних підстав:

Зокрема, зі змісту позовних заяв, поданих ОСОБА_5 та ОСОБА_1, представник третьої особи стверджує, що між ними існує майновий спір, а саме як один так і другий намагаються отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1, а тому справа слухається не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні як цього вимагає ст. 234 ЦПК України.

Зазначає, що в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п. 3 указано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. А згідно з п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмов нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка повинна бути у вигляді саме постанови - Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Про це вказано в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо деяких спірних питань застосування норм цивільного процесуального права від 10.07.2012 року.

Вказує, що відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-3 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування - підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК України. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцем знаходження цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Отже, якщо справа слухається в порядку позовного провадження, а зі змісту позовної заяви вбачається майновий спір, тобто спір про право матеріальне, то до розгляду такої категорії справ застосовуються норми ст. 114 ЦПК України, а саме виключна підсудність.

За деякими категоріями справ в силу специфіки предмету спору в таких справах процесуальний закон встановлює виключну підсудність, за якою тільки один конкретний суд серед інших може розглядати таку категорію справ. Виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи, тому що саме в зазначених у законі судах це може бути здійснено внаслідок знаходження в районі їх діяльності основної маси доказів.

Виключна підсудність встановлюється щодо позовів з приводу нерухомого майна. Такі позови пред'являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Це до певної міри зумовлено тим, що при розгляді і вирішенні цих справ часто виникає необхідність в огляді на місцевості цих об'єктів нерухомості та вчиненні інших перевірочних дій по справі.

Об'єктом нерухомості є земельна ділянка, будинок, споруда, квартира, приміщення, незавершене будівництво та інші об'єкти, переміщення яких у просторі є неможливим без втрати цільового призначення. Право власності на ці об'єкти підлягає державній реєстрації і виникає саме з цього моменту. Водночас, відсутність реєстрації нерухомого майна не означає, що з приводу нього не можуть виникнути спори, а тому ця обставина не впливає на підсудність. Вона залишається виключною.

Місце знаходження нерухомого майна - це його адреса, зазначена у правовстановлюючих документах або інших документах, на підставі якого це майно виникло. Якщо право власності на це майно зареєстроване, то місцем знаходження є адреса, зазначена у витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Якщо нерухоме майно розташоване на території декількох адміністративно- територіальних одиниць, то підсудність визначається місцезнаходженням його основної частини. Зазначена норма стосується єдиного об'єкта нерухомості.

Перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, розширеному тлумаченню не підлягає. Правила виключної підсудності діють також у випадку пред'явлення кількох позовних вимог, пов'язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність (п. 5 постанови Пленуму ВС України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р. № 2).

Статтею 115 ЦПК України передбачено - якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

При таких обставинах, вважає, що посилання позивача на ст. 109 ЦПК України на обґрунтування подання позову до відповідача за місцезнаходженням відповідача, а також відкриття провадження у справі суддею Ужгородського міськрайонного Закарпатської області з врахуванням вказаних вище обставин є необґрунтованим та безпідставним.

А тому, вважає, що судом не було дотримано вимог ст. 114 ЦПК України, а також не було досліджено документальні докази в частині місця знаходження майна, шо є фактично предметом спору, що потягло за собою, як на його погляд, винесення ухвали про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Тому, у відповідності до ст. 116 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту постійного проживання за різними адресами, а також зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту проживання осіб за однією адресою, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту постійного проживання за різними адресами, слід передати на розгляд до Міжгірського районного суду Закарпатської області, у звязку з порушенням правил підсудності.

В судовому засіданні довірена особа третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 ОСОБА_10 підтримав заявлене ним клопотання та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення клопотання заперечив з тих підстав, що дане клопотання було подане уже після початку судового розгляду даної справи. Окрім того, вказав на відсутність підстав для задоволення даного клопотання, так як не існує спору з приводу нерухомого майна, а позовні вимоги стосуються саме встановлення факту проживання осіб за різними адресами чи за спільною адресою.

Відповідач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення клопотання з підстав, заявлених його представником.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:

1) до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності;

3) після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

4) ліквідовано суд, який розглядав справу.

Згідно ч. 4 ст. 116 ЦПК України, забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із клопотання довіреної особи третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 ОСОБА_10, він стверджує що позовну заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Зокрема, стверджує, що до даного спору повинні бути застосовані норми ст. 114 ЦПК України, а саме виключна підсудність щодо позову з приводу нерухомого майна.

Однак, як вбачається зі змісту первісної позовної заяви та зустрічної позовної заяви предметом позову не є нерухоме майно, а заявлено позовні вимоги з приводу визнання факту постійного проживання за різними адресами за первісним позовом та про визнання факту проживання осіб спільно, за однією адресою за зустрічною позовною заявою. А тому суд вважає, що до даних відносин не можуть бути застосовані норми статті 114 ЦПК України, яка встановлює виключну підсудність, а підлягають застосуванню норми ст. 109 ЦПК України.

Окрім того, стаття 116 ЦПК України передбачає випадки, коли справа може бути передана з одного суду на розгляд іншому суду. Зокрема, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Однак, цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, її законний представник ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту постійного проживання за різними адресами, а також зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_9 та ОСОБА_6, її законний представник ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання факту проживання осіб спільно, за однією адресою, перебуває уже на стадії судового розгляду, а довірена особа третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 ОСОБА_10 вступив у розгляд даної справи ще до розгляду справи по суті та мав можливість заявити дане клопотання до судового розгляду даної справи.

Згідно з ч. 4 ст. 116 ЦПК України, забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Тому, керуючись ст. ст. 109, 116, 209 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника довіреної особи третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 ОСОБА_10 про передачу справи за підсудністю за місцем знаходження нерухомого майна до Міжгірського районного суду Закарпатської області відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча О.М. Світлик