АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Слободянюк С.В.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Кривошея ДмитраСтаніславовича на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві,

в с т а н о в и л а :

у вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві, в якій просив визнати накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві спільної власності незаконним та скасувати арешт на квартиру.

В обґрунтування скарги посилався на те, що підстав для накладення арешту на його майно не було, оскільки розрахунок заборгованості по аліментам на погашення якої накладено арешт є невірним. Державним виконавцем не було вжито заходів для своєчасного направлення виконавчого листа по місцю його роботи, а тому заборгованість виникла не з його вини. Крім того, при накладенні арешту на майно державним виконавцем не враховано, що він добровільно сплачував дружині аліменти.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.05.2016 року скаргу задоволено. Скасовано постанову державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.10.2015 року у виконавчому провадженні ВП № 46811890.

Справа № 754/12876/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/9664/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ярошенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з ухвалою суду, державний виконавець ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Кривошея Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме суд не взяв до уваги, що боржнику неодноразово наголошувалося про неможливість проведення перерахунку розміру заборгованості по аліментам, у зв`язку з неможливістю дослідити матеріали виконавчого провадження ВДВС Києво - Святошинського райну. Крім того, відповідно до п. 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Судом також не враховано, що відповідно до п. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП № 46811890 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, яке надійшло з ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області.

Відповідно до акту опису і арешту майна від 16.03.2015 року, складеного державним виконавцем Веклич А.Г., описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право власності на житло зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам її сім`ї: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в рівних долях.

Вирішуючи справу суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги, заявлені ОСОБА_2 та їх обґрунтування.

У скарзі заявник просив поновити строк звернення із скаргою, визнати дії по накладенню арешту на квартиру незаконними та скасувати арешт. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що скарга подана до суду 02.09.2015 року, а заявник оскаржував накладення арешту на квартиру за актом опису і арешту майна від 16.03.2015 року.

Натомість суд в ухвалі зазначив, що скарга підлягає задоволенню та скасував постанову держаного виконавця від 13.10.2015 року.

Проте, вимог про скасування постанови державного виконавця від 13.10.2015 року ОСОБА_2 не заявляв. Скарга подана до винесення такої постанови та надалі уточнень чи доповнень до скарги не надходило.

Разом з тим, судом не вирішено питання по вимогах, заявлених у скарзі, а саме щодо поновлення строку, визнання дій неправомірними та скасування арешту, а не постанови державного виконавця.

Оскільки судом першої інстанції не вирішено вимоги, заявлені у скарзі, натомість вирішено питання, про які у скарзі не заявлялося, колегія суддів позбавлена можливості постановити у даній справі нову ухвалу.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.10.2015 року вказано про накладення арешту на все майно, що належить боржнику у межах суми боргу. У даній постанові не вказано про накладення арешту на всю квартиру АДРЕСА_1.

Тобто за змістом даної постанови арешт не накладено на ту частину квартири, яка не належить боржнику. Разом з тим, відповідно до акту опису і арешту майна від 16.03.2015 року, який по суті і оскаржує заявник, описана вся квартира та на описане майно накладено арешт.

Суд не розглянувши фактично вимог, заявлених ОСОБА_2 не досліджував ці обставини, не з`ясував чи накладено арешт на всю квартиру, чи лише на частину, належну боржнику та чи існує постанова державного виконавця про накладення арешту на майно боржника, відповідно до якої склався акт опису і арешту майна.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Кривошея Дмитра Станіславовича задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді