Справа № 285/4672/15-ц
провадження № 2/0285/339/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.09.2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Помогаєва А.В.

при секретарі Медяній І.В.,

за участі: представника відповідачів - ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визначення порядку користування квартирою,

встановив :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.07.2016 року, просив наступне:

1. Зобов'язати відповідачів не чинити позивачу перешкоди в користуванні квартирою № 62 в будинку № 4 по вул. Леваневського в м. Новоград-Волинський та надати позивачу дублікати ключів від зазначеної квартири.

2. Встановити порядок користування квартирою № 62 в будинку № 4 по вул. Леваневського в м. Новоград-Волинський наступним чином:

- у користування позивача виділити ізольовану житлову кімнату площею 14,3 кв.м.;

- у користуванні відповідачів залишити ізольовану житлову кімнату площею 14,4 кв.м.;

- у спільному користуванні позивача та відповідачів залишити: кухню (7 кв.м.), вбиральню (1,6 кв.м.), ванну кімнату (2,7 кв.м), коридор (7,5 кв.м.), балкон (1,9 кв.м.)

Обґрунтував позов тим, що сторони по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, в рівних частках (по 1/3 кожному). В лютому 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 було розірвано шлюб. ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_4 користуватись квартирою, у вересні 2014 року замінила замки на вхідних дверях квартири.

Позивач та його представник у судове засідання 30.08.2016 року не прибули. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Раніше у судових засіданнях позов підтримували та давали пояснення по справі.

ОСОБА_1П та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та неможливість спільного проживання з позивачем через неприязні стосунки, які склались між ними. Разом з тим, ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала, що замінила замки на вхідних дверях до квартири з метою унеможливити проникнення позивача та інших сторонніх осіб до квартири і забезпечення таким чином збереження майна.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову також заперечувала, дала пояснення, аналогічні поясненням відповідача ОСОБА_1

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.07.2005 р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, в рівних частинах (а.с. 9).

Відповідно до копії паспорта позивача ВМ 096720, ОСОБА_4 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно технічного паспорту від 31.08.2005 р. вищевказана квартира складається з двох кімнат, 1-а кімната 14,4 кв. м., 2-а кімната 14,3 кв. м., кухні площею 7,0 кв.м., вбиральні 1,6 кв.м., ванної кімнати 2,7 кв.м., коридору 7,5 кв.м., квартира обладнана балконом 1,9 кв.м. Загальна площа квартири 49,4 кв.м. (а.с. 11-13).

Відповідно до акту від 25.12.2015 р., комісія у складі працівників ОСББ «Чайка» 24.12.2015 р. о 13 год. 40 хв. ключами ОСОБА_4 не змогли відчинити вхідні двері до квартири АДРЕСА_1, у звязку з заміною замка (а.с. 8).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні квартирою, тому позов в частині усунення перешкод в користуванні квартирою ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а зобовязання відповідачів не чинити перешкоди позивачу та передати йому дублікати ключів від замків є належним способом захисту прав позивача.

Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Нормою ч.3 ст.358 ЦК України визначено, що кожен співвласник має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати у такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 675/05.16 від 04.05.2016 р. розділити обєкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1, відповідно до часток співвласників (1/3 та 2/3) не є можливим (а.с. 49-68).

З урахуванням технічних характеристик зазначеної квартири, суд також визнає неможливим встановити порядок користування співвласниками окремими кімнатами квартири у спосіб, який вимагає позивач а саме:

- у користування позивача виділити ізольовану житлову кімнату площею 14,3 кв.м.;

- у користуванні відповідачів залишити ізольовану житлову кімнату площею 14,4 кв.м.;

- у спільному користуванні позивача та відповідачів залишити: кухню (7 кв.м.), вбиральню (1,6 кв.м.), ванну кімнату (2,7 кв.м), коридор (7,5 кв.м.), балкон (1,9 кв.м.)

Суд дійшов висновку, що задоволення такої вимоги позивача призведе до порушення житлових прав відповідачів на гарантований законом мінімум жилої площі, а також стане істотним відхиленням від справедливого балансу між інтересами сторін, як рівноправних співвласників майна.

Позивачем не обґрунтовано необхідність визначення окремого приміщення у спірній квартирі для його користування, не заявлено вимог про вселення.

Судом встановлено, що єдиною перешкодою у користуванні майном позивача є заміна відповідачами замків. Отже, встановлення обвязку надати дублікати ключем від вхідних дверей є достатнім способом захисту його порушених прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Оскільки суд задовольняє одну позовну вимогу немайнового характеру, ставка судового збору за якою на день подання позовної заяви становила 487,20 грн., зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах по 243,60 грн. з кожного.

Понесені позивачем витрати з оплати судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2500 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки експертиза була призначена за клопотанням позивача для обґрунтування вимоги його первинної позовної заяви про встановлення порядку користування квартирою шляхом перепланування, яку в подальшому позивач змінив. Наданий висновок експерта не є доказом, що спростовує заперечення відповідачів у даній справі. Проведена експертиза не стосується вимоги про усунення перешкод шляхом надання дублікатів ключів, яка задоволена судом, а повязана з вимогою про визначення порядку користування квартирою, в задоволенні якої суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 223, 224-233, 294 ЦПК України, суд , -

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою № 62 в будинку № 4 по вул. Леваневського в м. Новоград-Волинський та надати ОСОБА_4 дублікати ключів від квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою № 62 в будинку № 4 по вул. Леваневського в м. Новоград-Волинський - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., з кожної.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.09.2016 р.

Головуючий: А.В. Помогаєв