Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Харитонової Г. Л. , при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2016 року позивачка звернулася до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування , де зазначила, що домоволодіння що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 з 14 вересня 1950 року належало у рівних частках її прабабкою - ОСОБА_4, її батьку - ОСОБА_5, та ОСОБА_2 , тобто по 1/3 частині. Після смерті її прабабці - ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яку фактично прийняв її батько та онук померлої - ОСОБА_5, оскільки на час смерті спадкодавця мешкав разом з нею . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько та після його смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини спірного будинку. Вона та відповідач ОСОБА_3 , які є дітьми ОСОБА_5 мешкали у спірному будинку та фактично прийняли спадщину. При зверненні до нотаріальної контори, їй було відмолено , оскільки нею був пропущений строк звернення до нотаріальної контори , не надані документи щодо спорідненості між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та право власності не зареєстровано у реєстрі . Окрім неї спадкоємцем є її рідний брат - відповідач по справі ОСОБА_3 Просила встановити факт родинних відносин , факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на 1/3 частку домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, пояснивши,що вона з часу народження і до наступного часу постійно мешкає за адресою : АДРЕСА_1. В цьому будинку також до проживала ОСОБА_4, яка була її прабабкою та померла у 1967 році. На час смерті ОСОБА_4 у будинку мешкав її ( позивачки) батько - ОСОБА_4, який помер у 2000 році. На час смерті батька вона з відповідачем ОСОБА_3 також мешкала у цьому будинку та фактично прийняла спадщину, але ні вона ні батько не зверталися до нотаріальної контори для оформлення спадщини. В наступний час вона вирішила отримати відповідні документи, але в нотаріальній конторі їй відмовили, оскільки у неї не збереглась домова книга на спірне домоволодіння з зазначення реєстрації за часи проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, також у неї немає документів на підтвердження родинних відносин між ОСОБА_4 та її батьком ОСОБА_5, право власності на спірне домоволодіння не зареєстровано у реєстрі. Просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, факт прийняття нею спадщини та визнати за нею право власності на 1/3 частину домоволодіння,що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав та пояснив,що з часу народження та по наступний час він мешкає у будинку АДРЕСА_1 де разом до самої смерті проживали ОСОБА_4 - його прабабка, та ОСОБА_5 - його батько та онук ОСОБА_4, позивачка також мешкає в цьому будинку з часу народження.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з'явилася, надала заяву, якою позов визнала та просив розглянути справу у її відсутності.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,що домоволодіння,що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 було збудовано ОСОБА_6, якому на підставі договору на право забудови від 22 жовтня 1927 року була виділена земельна ділянка площею 910 кв.м. З 14 вересня 1950 року право на спірне домоволодіння в порядку спадкування перейшло у сумісну дольову власність до ОСОБА_4 - дружини ОСОБА_6 та її онуків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 1/3 частки за кожним , про що в Жданівському (Маріупольському) інвентар бюро було зроблено відповідну реєстрацію за № 6191. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , який є онуком ОСОБА_4 та батьком позивачки та відповідача ОСОБА_3 За життя ОСОБА_5 до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав не звертався, але фактично прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги - онук, оскільки на час смерті спадкодавця мешкав разом з ним. Після смерті батька - ОСОБА_5, позивачка також фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала разом . Позивачка звернулася до нотаріальної контори, але отримати спадщину не має можливості, у зв'язку з тим, що відсутні документи щодо підтвердження родинних стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також після смерті останніх спливли строки звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також право власності спадкодавців не зареєстровано В зв'язку з виниклими труднощами щодо оформлення права спадкування у нотаріальній конторі, позивачка вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом. ( а.с.82-86).

Аналізуючи надані суду докази суд приходить до наступного.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі - родинних відносин між фізичними особами.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що тривалий час, понад 50 років, знають сім'ю ОСОБА_5, які мешкали за адресою : АДРЕСА_1 . Позивачка та відповідач ОСОБА_3 народилися у цьому будинку , де мешкали їх прабабуся ОСОБА_4 та їх батько - ОСОБА_5, який є онуком ОСОБА_4 , на час смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 всі вони мешкали за спірною адресою .

Вказані обставини були підтверджені наданими суду документами. ( а.с. 19,20-22, 23-27,48,50, 59).

Як вбачається з пояснень позивачки встановлення факту родинних відносин їй необхідно для отримання права на спадщину.

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити заяву про встановлення факту того, що , ОСОБА_4, що народилася у 1886 році, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною бабусею ОСОБА_5, що ІНФОРМАЦІЯ_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки він знайшов своє підтвердження наданими суду доказами і іншим шляхом неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт.

Ст.1218 ЦК України встановлено,що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі , на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року( надалі - Інструкція від 31.01.1966 р.) , яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ.

Судом встановлено,що право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно по 1/3 частці у спірному домоволодінні за кожним , у відповідності до вимог зазначеної Інструкції від 31.01.1966 р. , було зареєстроване БТІ м. Маріуполя , про що свідчить реєстраційний напис на свідоцтві про право власності № 419.. ( а.с. 83,85).

Відповідно до п 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, судом встановлено,що фактично частка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 за кожним була визначена державним органом та зареєстрована у БТІ м. Маріуполя. Після смерті ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування у розмірі 1/3 частки перейшло до ОСОБА_5, як спадкоємця першої черги - онука.

У відповідності до ст. 529 ЦК України( 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

У відповідності до ст.. 549 ЦК України ( 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

Як вбачається з акту № 137 від 19 листопада 2015 року ОСОБА_5 мешкав за адресою : АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_4 на час її смерті, ОСОБА_1 мешкала за адресою : АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_5 на час його смерті .( а.с.59).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті бабусі - ОСОБА_4 та його доля у спірному домоволодіння складала 2/3 частини .

В подальшому цю спадщину у 1/2 частині , тобто - 1/3 частку, фактично прийняла позивачка, яка з часу народження мешкає у спірному будинку.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено,що позивачка є донькою ОСОБА_5 та рідною сестрою ОСОБА_3, що підтверджується відповідними документами ( а.с.9,10,13).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню та за нею слід визнати право власності в порядку спадкування на 1/3 частину домоволодіння,що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, також судом встановлено, що права інших осіб при цьому не порушуються.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213, 215, 256 ЦПК України, ст..ст. 529,549 ЦК України ( 1963 р.), ст. ст.. 1218, 1261 ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт того,що ОСОБА_4, що народилася у 1886 році, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною бабусею ОСОБА_5, що ІНФОРМАЦІЯ_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_5, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину домоволодіння,що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. Л. Харитонова