Справа № 492/198/16-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: судді Борисової С.П., при секретарі Каширній О.Г., за участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, та в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, з дня подання позову до повноліття сина ОСОБА_7, тобто до 14.06.2023 р., та на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання позову і до повноліття сина ОСОБА_8, тобто до 23.12.2026 р., посилаючись на те, з відповідачем вона перебуває у шлюбі, від якого народилися зазначені діти, які спільно проживають з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобовязаний це робити. Їй відомо, що відповідач офіційно працевлаштований, у звязку з чим має стабільний дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив суду, що в теперішній час він офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток (дохід) у звязку з чим згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільних дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше, ніж мінімум, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, на кожну дитину, тобто не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, та до повноліття дітей. Крім того, на його утриманні знаходиться батько ОСОБА_9, який є пенсіонером за віком, інвалідом безстроково та потребує постійного стороннього нагляду та догляду, що призводить до додаткових витрат.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача та їх представників, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Як видно із копій свідоцтв про народження ОСОБА_5, він народився 14 червня 2005 року, ОСОБА_6, він народився 23 грудня 2008 року та є інвалідом з дитинства, відповідач ОСОБА_3 є їх батьком, а позивачка матірю, які перебувають у шлюбі між собою з 20 січня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 4, 6 - 8).

Відповідно до довідки, виданої виробничим підрозділом служби пасажирських перевезень Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 140 від 01.02.2016 р., ОСОБА_1 працює на посаді провідника пасажирського вагону та її дохід за період з серпня 2015 р. по січень 2016 р. склав 36 692,31 грн. (а.с. 9).

Згідно з довідкою, виданою виробничим підрозділом служби пасажирських перевезень Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 109 від 01.02.2016 р., ОСОБА_3 з 03.07.2001 р. працює на посаді провідника пасажирського вагону та його дохід за період з серпня 2015 р. по січень 2016 р. склав 42 135,61 грн. (а.с. 10).

В підтвердження свого матеріального стану позивачка надала суду копію договору оренди квартири від 10.08.2015 р., згідно якого вона щомісячно сплачує за квартиру плату у розмірі 3 500,00 грн. (а.с. 45), копію довідки, виданої Одеською загальноосвітньою школою № 20 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області № 354 від 13.06.2016 р., згідно якої ОСОБА_5 є учнем 5 класу Одеської загальноосвітньої школи № 20 (а.с. 46), довідку КУ «Центр реабілітації осіб з вадами психофізичного розвитку» № 65/д-01 від 07.06.2016 р., згідно якої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує групу денного перебування КУ «Центр реабілітації осіб з вадами психофізичного розвитку» з 16.02.2016 року по теперішній час (а.с. 47).

В підтвердження свого матеріального стану відповідач надав суду довідку про доходи, видану виробничим підрозділом служби пасажирських перевезень Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 467 від 08.06.2016 р., згідно якій ОСОБА_3 працює у виробничому підрозділі служби пасажирських перевезень Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на посаді провідника пасажирського вагона та його дохід з грудня 2015 року по травень 2016 року склав 40 595,24 гривень (а.с. 48). Копію додаткової угоди до контракту від 23.07.2014 р. № 330, згідно якої у звязку із закінченням 23.07.2016 р. терміну дії контракту від 23.07.2014 р. № 330, за угодою сторін, контракт продовжений до 23.07.2017 р. включно. За виконання обовязків, передбачених контрактом, ОСОБА_3 встановлюється посадовий оклад у розмірі 2 698,00 грн. щомісячно (а.с. 63). Згідно копії довідки МСЕК від 19.10.2015 р., ОСОБА_9 є пенсіонером за віком, інвалідом безстроково та має потребу в постійному сторонньому нагляду та догляду (а.с. 66).

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним, однак відповідач від виконання цих обовязків ухиляється, у звязку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток (дохід), тому враховуючи, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, а також те, що має регулярний, стабільний дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у частці від його доходу.

Таким чином, з урахуванням принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше, ніж мінімум, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, на кожну дитину, тобто не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову, тобто з 16.02.2016 року, та до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до 14.06.2023 року, потім у випадку, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, що досягла повноліття, до досягнення повноліття ОСОБА_6, тобто до 23.12.2026 року, тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

В силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з дня предявлення позову. А відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 181, 182 184, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше, ніж мінімум, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, на кожну дитину, тобто не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову, тобто з 16 лютого 2016 року, та до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до 14 червня 2023 року, потім у випадку, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, що досягла повноліття, до досягнення повноліття ОСОБА_6, тобто до 23 грудня 2026 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

В задоволенні решти позову про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в зазначеному позивачкою розмірі, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Арцизького районного суду