Справа № 426/7384/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

20 вересня 2016 року Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Осіпенко Л.М., при секретарі судового засідання Тиріній В.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, у якій вказала, що 20 липня 1976 року на її імя була виписана трудова книжка, однак в графі «Фамилия», помилково зазначили її дівоче прізвище як «Рижеволова», хоча згідно свідоцтва про народження від 20 січня 1959 року серії ІІІ-ЯР № 204100, її дівоче прізвище вірно зазначається як «Рижоволова». 11 листопада 1978 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 у звязку з чим вона змінила своє прізвище на «Купаєва». Тобто при заповненні трудової книжки, її невірно зазначене дівоче прізвище «Рижеволова» було змінено на «Купаєва». В подальшому, для продовження записів, до трудової книжки було додано вкладиш АВ № 635504 з зазначенням її шлюбного прізвища «Купаєва». У звязку з невірним зазначенням її прізвища у трудовій книжці, в Управлінні Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області їй пояснили, що подана нею трудова книжка не може бути прийнята до уваги при обрахуванні трудового стажу.

Просить суд встановити факт належності їй трудової книжки від 20.07.1976 року, яка видана на імя (далі мовою оригіналу) «Рыжеволова Валентина Александровна».

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відповідно до якої заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України у Сватівському районі Луганської області у судове засідання не зявився, надав суду заперечення проти заяви у якій просить судовий розгляд проводити без участі представника управління та відмовити заявнику у задоволенні заяви.

Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

20 липня 1976 року, на дівоче прізвище заявника була виписана трудова книжка (а.с.5), однак в графі «Фамилия», помилково зазначили її дівоче прізвище як «Рижеволова», хоча згідно свідоцтва про народження від 20 січня 1959 року серії ІІІ-ЯР № 204100, її дівоче прізвище вірно зазначається як «Рижоволова» (а.с. 11).

Окрім вказаного, те що дівочим прізвищем заявника є саме «Рижоволова», підтверджується копією атестату № 3234 від 15 липня 1976 року та листком успішності до атестату (а.с. 12).

11 листопада 1978 року заявник уклала шлюб з ОСОБА_2 у звязку з чим вона змінила своє прізвище на «Купаєва», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-НО № 487584 від 11.11.1978 року (а.с.11).

При подальшому заповненні трудової книжки заявника від 20.07.1976 року, її невірно зазначене дівоче прізвище «Рижеволова» було змінено на «Купаєва» (а.с.5).

У звязку з невірним зазначенням дівочого прізвища заявника у трудовій книжці в Управлінні Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області їй пояснили, що подана нею трудова книжка не може бути прийнята до уваги при обрахуванні трудового стажу.

22.07.2016 року заявнику ОСОБА_1 була вдана архівна довідка № К-868/01 щодо підтвердження трудового стажу, відповідно до якої записи, які містяться в трудовій книжці від 20.07.1976 року, виданій на імя «Рижеволова Валентина Александровна» відповідають записам, які містяться в цій довідці (а.с. 38).

Згідно відповіді на запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с. 23-26), інформація про підприємство, яке видавало заявнику трудову книжку від 20.07.1976 року та проводило до неї записи в реєстрі відсутня (а.с.23-26).

Згідно із ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності з п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до вимог Закону України «Про Пенсійне забезпечення», а також Постанови Управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», дані про особу для довідок для призначення пенсії заносяться в довідки із особових справ осіб, що працювали на підприємстві, та наказів по підприємству.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначав, що в позасудовому порядку він не має можливості встановити зазначений факт.

Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні доведено факт належності заявнику трудової книжки від 20.07.1976 року, виданої на імя «Рыжевол Валентина Александровна», з подальшою зміною прізвища на «Купаєва», оскільки даний факт підтверджено письмовими доказами, а іншим шляхом встановити його неможливо, та враховуючи, що спір по підтвердженню трудового стажу відсутній, а встановлення належності заявнику вказаних документів необхідно для оформлення пенсії за віком, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», керуючись ст. ст. 57, 212, 213, 214, 215, 234, 256 - 259 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, трудової книжки від 20.07.1976 року, яка видана на імя (далі мовою оригіналу) «Рыжеволова Валентина Александровна».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційний суд Луганської області через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу в апеляційний суд Луганської області через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. М. Осіпенко