Справа № 758/9475/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

секретаря - Циби О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яка нікому не належить на праві власності. На іншу 1/2 частку цієї ж квартири він має право власності на підставі свідоцтва про право власності за заповітом після смерті ОСОБА_2. Позивач з 1996 р., тобто більше ніж 10 років відкрито, безперервно користується квартирою, тому на підставі ст.344 ЦК України просив визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири.

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що після смерті у 1994р ОСОБА_2 він вступив у спадщину на підставі заповіту, на 1/2 частину квартиру. Її син ОСОБА_3, який був співвласником іншої 1/2 частки квартири, також помер у 1994р., його частку ніхто не успадкував, не користується, не претендував, сім»ї у нього не було.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належно.

Вислухавши позивача, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Позивач є власник 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 30.07.1994р.державним нотаріусом Четвертої київської нотаріальної контори Соловйовою Н.А. ( а.с.17-18).

Інша 1/2 частина цієї квартири після смерті ОСОБА_3 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_1) нікому не належить, ніхто не заявляв на неї прав. У ОСОБА_3 не було сім»ї, дітей та близьких родичів, окрім матері, яка померла раніше 26.01.1994р., що підтверджується копіями свідоцтва про смерть.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 з 1996року зареєстрований в квартирі, що підтверджується довідкою форми №3 КП «Введенське» Подільського району м.Києва.(а.с.8). Користується, проживає в квартирі, сплачує за комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про сплату, а також він уклав договори з ЖРЕО №702 про проведення розрахунків на водопостачання та водовідведення 01.11.2004р., та КМДПЕ «Київелектрозв»язок» Українського об»єднання електрозв»язку «Укртелеком» 16.03.1998р про надання послуг телефонного зв»язку. ( а.с.22-25)

Відповідно до роз»ясень Міністерства юстиції України від 13.10.2011року «Деякі аспекти набуття права власності на об»єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадках, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не могла знати, що володіє річчю незаконно.

Тобто одна з основних вимог, встановлених законодавством, для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - 10 років відкритого безперервного володіння нерухомим майном.

Факт постійного відкритого користування квартирою також підтверджується показами свідка ОСОБА_5, яка є сусідкою.

Свідок пояснила, що проживає в квартирі АДРЕСА_2 від дня свого народження, знає мешканців в будинку. Її квартира знаходиться поруч з квартирою, де проживає позивач. Позивач заселився в квартиру з 1996 р., до цього часу там проживала ОСОБА_2 Окрім позивача в квартирі ніхто більше не проживав після смерті ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 Позивач відкрито постійно користується іншою 1/2 часткою квартири, яка не належить йому на праві власності.

На підставі, викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені, позивач постійно проживає в квартирі, власником 1/2 частки якої він є на законних підставах, а іншою половиною квартири відкрито безперервно користується з 1996р., сплачує за комунальні послуги, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.344 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.к

Суддя Г. Б. Супрун