АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6631/16 Справа № 2-1033/11 Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В.С. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2016 року про відмову у заміні сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача / т. 2 а. с. 2 /.

В обґрунтування своїх вимог товариство посилалося на те, що 04.09.2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким задоволені позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості по споживчому кредиту НОМЕР_1 від 04.05.2007 року.

Потім, 20.04.2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого грошові вимоги за кредитним договором НОМЕР_1 від 04.05.2007 року перейшли до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

За таких обставин, в силу ст. ст. 512,514 ЦК України, ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України, - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просило суд провести заміну стягувача у справі № 2/422/1365/2012, тобто замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» / т. 2 а. с. 2 /.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2016 року відмовлено ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відмовлено в заяві про заміну сторони виконавчого провадження / т. 2 а. с. 23-24 /.

З ухвалою суду від 16.06.2016 року не погодилося ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і звернулося з апеляційною скаргою, де просить скасувати цю ухвалу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права / т. 2 а. с. 29-30 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду від 16.06.2016 року - скасувати, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 378 ЦПК України - суд у десятиденний строк розглядає питання заміни сторони виконавчого провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 25.05.2016 року звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у справі / т. 2 а. с. 2 /.

Однак, докази того, що судом першої інстанції були виконані вимоги ч. 2 ст. 378, 74, 76 ЦПК України, щодо належного повідомлення учасників процесу (зокрема заявника) про слухання справи, - в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи (т. 2 а. с. 16) знаходиться судова повістка про те, що слухання справи відбудеться об 11 годині 16.06.2016 року, однак ця повістка не містить дату її відправки, як і відсутні докази її отримання учасниками процесу.

До того ж, 18.05.2016 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення / т. 2 а. с. 14 /, але і в такому порядку суд першої інстанції не повідомив товариство про слухання справи.

Розглянувши справу у відсутності заявника, суд першої інстанції не з'ясував дійсні обставини справи, що є суттєвими для вирішення спірного питання.

Так, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», в своїй заяві про заміну стягувача, посилається на кредитний договір НОМЕР_1 від 04.05.2007 року (який нібито укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2) за яким до нього перейшло право вимоги по договору факторингу № 17 від 20.04.2015 року, тоді як доказів переходу права вимоги за цим договором НОМЕР_1 від 04.05.2007 року - суду не надало, а надані докази лише відносно кредитного договору НОМЕР_2 від 13.10.2006 року і відносно цього ж договору було постановлено 04.09.2012 року рішення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Це протиріччя повинно було бути усунено судом першої інстанції або на стадії прийому заяви, або під час розгляду цієї заяви по суті, але цього суд не зробив.

Судом, достеменно встановлено, що між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» 20.04.2015 року укладено договір факторингу № 17 згідно якого банк відступив товариству право вимоги за кредитним договором НОМЕР_2 від 13.10.2006 року, де боржником є ОСОБА_1 / т. 2 а. с. 3-6 /.

Відмовляючи ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в заяві про заміну сторони виконавчого провадження суд першої інстанції не прийняв до уваги, що за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги, оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові № 6-122цс13 від 20.11.2013 року і в силу ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України, але суд першої інстанції не прийняв її до уваги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду від 16.06.2016 року, як така, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з направленням заяви про заміну стягувача на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2016 року- скасувати, направиши на новий розгляд заяву про заміну стягувача до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

СУДДІ: