Справа № 653/2028/16-ц
Провадження № 2/653/702/16
РІШЕННЯ

іменем України

29.09.2016 м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області, у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Карпенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Генічеську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач або ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 вересня 2007р. у розмірі 12464 грн. 42 коп., та судові витрати у сумі 1378 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 вересня 2007р. між ЗАТ КБ «Приватбанк», (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 6200 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконала зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2016р. за нею рахується заборгованість у сумі 12464,42 грн., яку позивач просить стягнути на його користь разом з витратами по оплаті судового збору в сумі 1378 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення поштового повідомлення, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст.224, 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно заяви позичальника від 23 вересня 2007р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір №б/н, який складається з заяви позичальника та «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідач отримала кредит у розмірі 6200 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно наданих позивачем статутних документів, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з закритого

акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про шо зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ «Приватбанк» в новій редакції. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вищевказаних змін, що вбачається з Довідки ЄРДПОУ серії АА № 241170 від 21.07.2009 року.

У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н, станом на 31 травня 2016р. ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 12464,42 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 5631,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 5301,41 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 700 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (відсоткова складова) 581,64 грн.

У той же час, суд частково погоджується з даним розрахунком виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 546, ч.3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою (штраф, пеня). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Аналізуючи вище вказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів має бути відмовлено.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно не виконала зобовязання за договором від 23 вересня 2007 року, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 5631,37 грн., заборгованості по процентам 5301,41 грн., заборгованості за пенею та комісією у сумі 700 грн., підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по оплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Керуючись ст. ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

позовну заяву публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» () заборгованість у розмірі 11632 (одинадцять тисяч шістсот тридцять дві) грн. 78 коп. за договором №б/н від 23 вересня 2007 р., та судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_2