Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2487/16-ц
Провадження № 2/553/879/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.08.2016 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на відкриття віз та тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на відкриття віз та тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька, посилаючись на те, що з 17.06.1998 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син закінчив навчання у середній школі та планує навчатися у вищому учбовому закладі за кордоном в ОСОБА_4, прийнятий до рекрутаційного процесу вступу до ОСОБА_5 та бізнесу Vistula в м. Варшава. ОСОБА_3 досяг 16-річного віку, проте основними вимогами до документів для отримання візи в зону покриття Шенген для неповнолітнього до 18 років необхідно нотаріально посвідчений дозвіл від батьків на виїзд дитини за межі України. Разом з тим, батько дитини відповідач ОСОБА_2 безпідставно не надає згоди на відкриття віз та тимчасовий виїзд дитини на навчання за межі України, що шкодить інтересам сина, унеможливлюючи його всебічний та гармонійний розвиток.

Просить суд надати їй дозвіл на відкриття віз для тимчасового виїзду неповнолітнього сина ОСОБА_3 за кордон на навчання у ОСОБА_4 у період з червня 2016 року по січень 2017 року без згоди батька ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що йому невідомо про навчальний заклад, де буде навчатись його син, він не впевнений, що це відповідатиме інтересам дитини, зі слів сина зрозумів, що він фактично не має бажання навчатись в ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 17 червня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Сторони по справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 032038 від 22.12.1998 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського райвиконкому м. Полтави.

Після припинення між сторонами подружніх відносин син фактично перебуває на утримання матері ОСОБА_1

Як вбачається з Підтвердження про прийняття іноземця до рекрутаційного процесу № 22/2015/к від 14.12.2015 року, виданого Спілкою "Освіта без кордонів", в рамках Угоди про співпрацю між спілкою Освіта без кордонів та ОСОБА_5 та бізнесу Vistula в м. Варшава (ОСОБА_4) стосовно ОСОБА_3, що народився 08.12.1998 року в м. Полтава та є громадянином України, розпочата процедура вступу (рекрутації) до ОСОБА_5 та бізнесу Vistula в м. Варшава, напрямок навчання Економіка, 2016/2016 академічний рік, осінньо-зимовий семестр, стаціонар.

З пояснень позивача встановлено, що нею здійснено оплату навчання та проживання сина у гуртожитку, навчання розпочинається з 01.10.2016 року.

Позивач пояснила, що усі наявні у неї документи, повязані зі вступом сина ОСОБА_3 до вищого навчального закладу в ОСОБА_4 передала відповідачу, який мав можливість ознайомитись з ними та, за необхідності, з'ясувати усі питання, повязані з цим.

Неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що тривалий час готувався до вступу до вищого навчального закладу в ОСОБА_4, 2 роки вивчав польську мову, успішно здав відповідний іспит та має бажання навчатися в ОСОБА_5 та бізнесу Vistula в м. Варшава, про що повідомляв батьку ОСОБА_2

Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що заперечення, наведені відповідачем ОСОБА_2 на обґрунтування підстав відмови в наданні дозволу на виїзд дитини за кордон, є надуманими, жодними обєктивними доказами не підтверджуються, даних, які підтверджуються той факт, що виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за кордон не відповідає його інтересам, судом не встановелно.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей та громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року та постановою КМУ "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" № 57 від 27 січня 1995 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 названого Закону порядок в'їзду до іноземної держави регулюється законодавством іноземної держави. Згідно Кодексу Спільноти з візових питань (візовий Кодекс), затвердженого Європейським парламентом 16 червня 2009 року, дозвіл батьків або законного опікуна є необхідним при подачі неповнолітнім документів для вирішення консульством питання надання йому візи Шенген.

Згідно ч.1 ст. 34 Цивільного Кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягнула вісімнадцяти років (повноліття).

В ч.ч. 2, 3 ст. 4 вищезазначеного Закону України передбачено, що оформлення проїзного документа дитини, необхідного для виїзду за кордон України провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Аналогічне положення міститься у п. 2 ч. 4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затверджених постановою КМ України № 57 від 27.01.1995 року, зокрема, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення. Такі положення законодавства України відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року.

Згідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26.04.2001 р., кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконливого висновку, що відповідач своїми діями, що спрямовані на відмову у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дитини. Підстави, якими останній обґрунтовує відмову надати дозвіл на виїзд сина за кордон, суд вважає надуманими і такими, що не можуть бути взяті до уваги.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що виїзд за кордон неповнолітнього сина не пов'язаний із виїздом з України на постійне місце проживання або довгострокове перебування за межами держави, а тому внаслідок задоволення позову права батька на піклування, спілкування чи виховання дитини не порушуються те не обмежуються.

Приймаючи до уваги те, що неповнолітній ОСОБА_3 має намір навчатись у вищому навчальному закладі в ОСОБА_5 та бізнесу Vistula в м. Варшава, про що свідчать відповідні документи, суд вважає, що позовні вимоги позивача про надання згоди на виготовлення її неповнолітньому сину візи у цю країну та про виїзд ОСОБА_3 за кордон у названу країну є обґрунтованими. Причин, які б унеможливлювали тимчасовий виїзд дитини для навчання за кордон, не встановлено. Тому суд вважає, що ненадання батьком ОСОБА_2м. нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд сина за кордон порушує права і законні інтереси дитини.

У зв'язку із наведеним суд приходить до переконання, що надання судом дозволу для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди батька до досягнення сином повноліття, тобто до 08.12.2016 року, буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно, оскільки після 08.12.2016 року ОСОБА_3 набуде права на виїзд за межі України без згоди батьків, позовні вимоги ОСОБА_1 про надання такого дозволу на період по січень 2017 року є безпідставними і такими, що не можуть бути задоволені судом, відповідно, не знаходить суд підстав і для задоволення вимог про надання такого дозволу з червня 2016 року, оскільки підстави для оформлення віз та виїзд дитини за межі України виникають після набрання судовим рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на відкриття віз та тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на відкриття віз та на тимчасовий виїзд за кордон на навчання до ОСОБА_4 неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, до 08.12.2016 року, тобто до досягнення ним повноліття, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в справі, але не були присутні при проголошенні рішення - в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6