Справа № 417/2854/16-ц
Провадження № 2/417/497/16
РІШЕННЯ

Іменем україни

"26" вересня 2016 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шкирі В. М.

за участі секретаря Грибєнік О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

02.08.2016 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 60 485,98 гривень за кредитним договором б/н від 16.12.2010 яка складається з такого: 14 614,25 грн.- заборгованість за кредитом; 42 515,25 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 500,00 грн.- штраф(фіксована частина); 2856,48 грн. - штраф (процентна складова). Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 200,00 гривень за договором поруки б/н від 21.07.2016. Стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 1378,00 гривень.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 (далі Відповідач -1) отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу -1 кредиту у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач-1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим станом на 02.06.2016 має заборгованість 60 485,98 гривень.

Для забезпечення виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань по кредитному договору № б/н від 16.12.2010 між банком та ОСОБА_3 21.07.2016 було укладено договір поруки.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судові засідання, призначені на 07.09.2016 та на 23.09.2016 не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Кам'янобрідського районного суду", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Визнає позовні вимоги.

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до довідки, є юридичною особою, має банківську ліцензію на право надання банківських послуг, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки.

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК.

Відповідач-1 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", отримав кредитну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, що підтверджується заявою та підписом.

При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил договор діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично лонгується, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору.

Таким чином між сторонами виникли кридитні правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5.Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Так згідно Правил користування платіжною картою передбачено, що за користування кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на сайті банку з розрахунку 360 календарних днів на рік в даному випадку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості та п.2.1.1.12.6 "Правил користування кредитною картою".

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як зазначено в ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову.

Відповідач-1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим з 31.07.2014 виникла забргованість і станом на 02.06.2016 складає 60 485,98 гривень, а саме:

14 614,25 грн.- заборгованість за кредитом;

42 515,25 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом;

500,00 грн.- штраф(фіксована частина);

2856,48 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України аналогічні норми містять і п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг.

Так, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 57 129,50 гривень а саме:

14 614,25 грн.- заборгованість за кредитом;

42 515,25 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом;

підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення та штрафних санкцій за вказаним договором.

14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно цього Розпорядження м. Луганськ, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Луганськ.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Крім того комерційним банкам Національним Банком України дані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до якого банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. «Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу", сказано в листі.

Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню.

Суд вважає, що відповідачем не надано доказів у відповідності до ст.ст.10,11,60 ЦПК України, що ці штрафні санкції були нараховані відповідачу до 14.04.2014. А як вбачається із системного аналізу статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 мова йде про всі штрафи, які нараховуються на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Тому вимоги про стягнення штрафних санкцій задоволенню не підлягають.

Крім того, з метою забезпечення повернення кредиту 21.07.2016 між ПАТ КП "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки предметом якого визначено надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2зобов'язань за кредитним договором б/н від 16.12.2010.

Відповідно до положеньст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки.

Відповіднодо ч.2ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 2 договору поруки розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою 200 гривень.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Таким чином враховуючи викладене та позицію відповідача-2 про визнання позовних вимог, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 заборгованості за договором поруки від 21.07.2016 підлягають задоволенню в сумі 200 грн

З урахуванням цього стягненню з відповідача ОСОБА_2 підлягає 56 929,50 гривні 00 копійок, а саме:

14 414,25 грн.- заборгованість за кредитом;

42 515,25 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом;

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 28.07.2016 був сплачений судовий збір у сумі 1378 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідача-1 на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1296,98 гривень (56 929,50 : 60 485,98 х 1378) та з відповідача -2 в сумі 2 (дві) гривні 28 копійок (200 : 60 485,98 х 1378= 4,56 /2 рівні долі).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 224, 226, 228, 233, 296 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530 549,610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суд,- в и р і ш и в:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.12.2010 в сумі 56 929 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот двадцять дев'ять) гривень 50 копійок, яка станом на 02.06.2016 складається із наступного:

14 414,25 грн.- заборгованість за кредитом;

42 515,25 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.12.2010 в сумі 200 (двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судові витрати: судовий збір в сумі 1296 (одну двісті дев'яносто шість) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судові витрати: судовий збір в сумі 2 (дві) гривні 28 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області ї шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марківського районного суду В. М. Шкиря