АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину будівлі котельні та земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 4 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину будівлі котельні та земельної ділянки.

Вказувала на те, що з 1 червня 1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу ними придбано земельну ділянку площею 0,0701 га, що знаходиться по провулку Марковського № 4-А у м. Кіцмань Чернівецької області , та будівлю котельні загальною площею 197,1 кв.м, яка розташована на цій земельній ділянці.

Право власності на вказане майно зареєстровано реєстраційною службою Кіцманського районного управління юстиції за відповідачем.

Посилаючись на ці обставини, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки та будівлі котельні.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 4 травня 2016 рокупозов задоволено: визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину будівлі котельні загальною площею 197,1 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0701 га, кадастровий номер :01:004:0645, що

-------------------------------------------------------------------------------------------------------22ц- 1283/16 головуючий у І-й інстанції Мізюк В.М.

категорія: 2/5 суддя-доповідач: ОСОБА_4

знаходяться по провулку Марковського № 4-А у м. Кіцмань Чернівецької області.В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 вересня 2008 року забезпечено його позов до ОСОБА_3 про стягнення боргу шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно.

16 року відділом ДВС Кіцманського РУЮ було запропоновано йому залишити за собою зазначене нерухоме майно у звязку з тим, що не відбулися електронні торги.

25 березня 2016 року заступник начальника відділу ДВС Кіцманського РУЮ склав акт відповідно до ст.62 Закону України „Про виконавче провадження про передачу йому будівлі котельні та земельної ділянки в рахунок погашення боргу, а 26 травня 2016 року він отримав свідоцтво про право власності на це майно.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 визнав позов і це визнання не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб.

Проте такому висновку суд дійшов внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судовою колегією встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 вересня 2008 року забезпечено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 листопада 2008 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 150000 грн та 1530 грн судових витрат.

30 вересня 2010 року Шевченківський районний суд м. Чернівці видав виконавчий лист про стягнення вказаного боргу, який знаходиться на виконанні у відділі ДВС Кіцманського РУЮ (а.с. 116-117).

Як вбачається з листа відділу ДВС Кіцманського РУЮ від 10 лютого 2016 року, адресованого ОСОБА_1, останньому було запропоновано відповідно до ст.62 Закону України „Про виконавче провадження залишити за собою нереалізоване на електронних торгах спірного майна.

На підставі протоколу про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, від 11січня 2016 року та акта державного виконавця від 25 березня 2016 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу 20 травня 2016 року нотаріусом видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на

будівлю котельні загальною площею 197,1 кв.м. та свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0701 га, кадастровий номер :01:004:0645, що знаходяться по провулку Марковського № 4-А у м.Кіцмань Чернівецької області (а.с.108-109).

За таких обставин вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спірного майна повинні бути вирішенні за участю ОСОБА_1

Згідно з п.2 ч.6 ст.130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч.4 ст.10 ЦПК України.

Суд першої інстанції наведені положення закону не врахував і вирішив питання про права та обовязки ОСОБА_1, який не був залучений до участі у справі.

Отже, визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує право ОСОБА_1 на зазначене майно, а суд прийняв це визнання з порушенням вимог ст.174 ЦПК України.

Крім того, суд послався на ст.392 ЦК України як на підставу задоволення позову.

Проте за змістом цієї норми закону власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Однак в позовній заяві не зазначено і судом не зясовано, ким оспорюється чи не визнається право ОСОБА_2 на вищевказане нерухоме майно.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 4 травня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину будівлі котельні та земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: