Справа № 340/573/15-ц
Провадження № 22-ц/779/438/2016
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Р. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: позивача ОСОБА_2, представника Верховинського районного лісгоспу - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Верховинського районного лісгоспу, Верховинського РВ УМВС в Івано-Франківській області про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Верховинського районного суду від 21 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Верховинського районного суду від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Верховинського районного лісгоспу, Верховинського РВ УМВС в Івано-Франківській області про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідачі незаконно заволоділи його майном, а саме деревиною, яка була заготовлена ним на підставі виписаних лісничим Верховинського лісництва нарядів на відпуск лісоматеріалів.

Вказана деревина зберігалася ним на території лісового господарства присілка ОСОБА_4 с. Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, з метою подальшого транспортування.

Судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що відповідачами не надано жодних підтверджуючих доказів про нібито самовільне заволодіння ним деревиною, зокрема не надано ні акту про самовільну рубку лісу, ні акту про вилучення деревини. Хоча судом було зобов'язано відповідачів надати відповідні документи на підтвердження факту самовільного заволодіння деревиною.

Суд безпідставно відхилив надані фотоматеріали, на яких зображено зрубані смереки і пеньки з клеймом КП «Верховинського районного лісгоспу». На вказаних фото також зафіксовані особи, що були допитані в ході судового розгляду справи, і які не заперечували факт свого перебування на місці події та підтверджували місцевість де були зроблені знімки.

Крім того, ОСОБА_2 вказує на суперечливість показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник вимоги підтримали з тих же мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі, просили про її задоволення.

Представник Верховинського районного лісгоспу доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_2, представника Верховинського районного лісгоспу, пояснення свідка ОСОБА_7, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи, зокрема квитанції до прибуткового касового ордеру №806 та наряду на відпуск лісоматеріалів №444 від 12.09.2014 року, квитанції до прибуткового касового ордеру №432 та нараду на відпуск лісо продукції №421 від 30.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 оформив у Верховинському районному лісгоспі зазначені документи на придбання 6 м.куб. франко-дров'яної та 2 м.куб. франко-лісової деревини, тобто 8 м. куб. деревини на пні.

З матеріалів справи також вбачається, що 15.05.2015 року працівниками лісової охорони Верховинського районного лісгоспу на ОСОБА_2 складено протокол №14 про вчинення ним 12.05.2015 року в кварталі 14 виділі 25 та кварталі 11 виділі 62 Верховинського лісництва самовільної рубки лісу в загальній кількості 16,39 м.куб., а також на підставі цього протоколу секвестровано та передано на зберігання на нижній склад Верховинського районного лісгоспу 11,74 м.куб. самовільно зрубаної деревини та 4,65 м.куб. секвестровано в лісовому масиві та передано на зберігання майстру лісу(а.с.3,32,33).

Згідно повідомлення Верховинського РВ УМВС №233 від 25.05.2015 року та №2159 від 05.10.2015 року по факту вчинення ОСОБА_2 самовільної рубки лісу в загальній кількості 16,39 м.куб. відкрито кримінальне провадження №0000086 від 26.05.2015 року за ст. 246 КК України (а.с. 3,14).

Виходячи з вимог ст. ст.10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, враховуючи вищезазначені вимоги ст. 60 ЦПК та виходячи з принципу змагальності незалежно від того, доводить відповідач відсутність фактів підстави позову чи ні, загальне правило розподілу доказових обов'язків залишається незмінним, і тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої, і підставу позову повинен довести саме позивач.

Звертаючись до суду з позовом про витребування майна, ОСОБА_2 вказував на те, що деревина, ним заготовлена на підставі відповідних дозволів Верховинського лісництва, та зберігалася на території лісового господарства присілка ОСОБА_4 с. Ільці Верховинського району. Вважаючи, що відповідачі незаконно заволоділи його майном, вимагав витребування його у судовому порядку.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь які належні докази, які б підтверджували факт неправомірного заволодіння працівниками Верховинського райлісгоспу та Верховинського РУВС майном, власником якого є ОСОБА_2 Натомість матеріали справи містять інформацію щодо дій самого позивача ОСОБА_2, які проявились в самовільній порубці лісу. З приводу таких дій щодо позивача було складено протокол про лісопорушення, матеріали передано до правоохоронних органів.

Суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що на даний час відсутні докази, які б підтверджували доведеність вини ОСОБА_2 в інкримінованому йому правопорушенні. Однак сам факт порубки деревини на пні без дотримання встановленого порядку та в обсягах, що значно перевищують виписані та оплачені лісоматеріали, є предметом перевірки на даний час.

В матеріалах справи також відсутні будь які дані, які б підтверджували право власності ОСОБА_2 на витребовуване майно (секвестровану деревину) та дотримання ним порядку заготівлі лісоматеріалів ( починаючи від клеймування дерев, які підлягали вирубці).

Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зважаючи на те, що позивач на надав належних доказів набуття у власність у встановленому порядку лісоматеріалів, які на даний час є предметом спору (понад 16 м. куб. серкестрованої деревини, з яких - 12 м.куб. ділової деревини), суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення позову.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Верховинського районного суду від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_8