Справа № 359/4968/16-ц,
Провадження № 4с/359/57/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.,

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль Київської області скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, -

В С Т А Н О В И В :

15 червня 2016 року представник заявника звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з даною скаргою, якою, просив суд : визнати дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в частині тривалого не направлення постанови про арешт коштів боржника від 19.04.2016 року № 50446213 незаконними; визнати дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в частині винесення постанови про арешт коштів боржника від 19.04.2016 року № 50446213 незаконними; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 19.04.2016 року № 50446213.

Вимоги обґрунтовано тим, що 01.06.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» через засоби поштового звязку стало відомо, що Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено постанову про арешт коштів боржника від 19.04.2016 року в межах ВП № 50446213. Заявник вважає, що при винесенні зазначеної протиправної постанови державний виконавець повністю усвідомлював, що діє незаконно та умисно виніс протиправний документ. Державний виконавець повинен накладати арешт не на всі рахунки, які йому стало відомо, а лише на кошти в межах стягнення, на кошти про які йому стало відомо. У даному випадку державний виконавець не здійснив дій щодо зясування наявності коштів на рахунках та заблокував кошти, які перевищують суму стягнення у рази і все через те, що не дотримався вимог закону, не перевірив наявність коштів та наклав арешт. Зазначені незаконні дії державного виконавця фактично позбавили банк здійснювати операції з коштами клієнтів. За весь час існування ПАТ КБ «Приватбанк» не було жодного виконавчого документа, який би дорівнював хоча б пяти відсоткам від вартості активів банку. Або який неможливо було б виконати шляхом списання грошових коштів з рахунку ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином державним виконавцем фактично накладено арешт на кошти 17 рахунків відкритих банком на загальну суму 7 674 692,84 грн. Крім того, постанова про арешт коштів боржника винесена 19.04.2016 року, своєчасно направлено боржнику не було, тому отримав заявник лише 01.06.2016 року, як банк в якому наявні рахунки, що належать боржнику. У звязку з цим, заявник звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник скаржника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав з викладених вище підстав.

Представник Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з»явився, що не є перешкодою в розгляді скарги.

Представник стягувача ОСОБА_2 щодо задоволення скарги заперечив.

Суд дослідивши подану представником скаржника заяву та матеріали справи, прийшов до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону : за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що 19.04.2016 р. головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено постанову про арешт коштів боржника ПАТ КБ «Приватбанк», які знаходяться на рахунках : № 5101 (643), № 0101 (980) в ПрАТ «Сведбанк Інвест», МФО 320650, № 0001 (980) в ПАТ «Український кредитний банк» м. Київ, МФО 321701, № 1 (980), № 2978 (978) в ПАТ «Марфін Банк», МФО 328168, № 1005 (978), № 1004 (643) в ПАТ «АСВІО ОСОБА_4», МФО 353489, № 29 (980) в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, № 160004228 (978) в АТ «ОСОБА_4 Аваль», МФО 300335, № 001 (980), № 001 (980) в ПАТ «ОСОБА_5 Дніпро», МФО 305749, № 0101 (980) в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, № 334 (980), № 334 (980), № 334 (980) в ПАТ КБ «Земельний Капітал», МФО 305880, № 0087 (643) в ПАТ «АКТАБАНК», МФО 307394, № 0012 (980) в ПАТ « КОМІНВЕСТБАНК», МФО 312248 на загальну суму стягнення за виконавчим документом 451 452,52 грн., з урахуванням суми виконавчого збору 41 041,14 грн. (а.с. 9-10).

Постановою про арешт майна боржника від 19.04.2016 року порушуються права та інтереси фізичних та юридичних осіб, які є клієнтами ПАТ КБ «Приватбанк» на вільне володіння, користування та розпорядження їх майном (коштами).

Всі кореспондентські рахунки ПАТ КБ «Приватбанк», які відкриті в українських банках відкривалися для оптимізації розрахунків клієнтів та на них немає коштів Приватбанку.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи Державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язком для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його і повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Вказана норма кореспондується з ч ст.11 цього Закону, згідно якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених ним Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно ч. 4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що головний державний виконавець Чернова Л.В. не перевіривши реального власника рахунків винесла неправомірну постанову про арешт всіх рахунків, які належать ПАТ КБ «Приватбанк».

Крім того, неправомірними суд вважає дії державного виконавцями з приводу несвоєчасного направлення боржнику постанови про арешт коштів від 19.04.2016 року.

Так, відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

З матеріалів справи вбачається, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 50446213 боржник ПАТ КБ «Приватбанк» не отримував, а постанова про арешт коштів боржника від 19.04.2016 року державним виконавцем направлялася сторонам виконавчого провадження у відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», а саме простою кореспонденцією, яка була отримана боржником лише 01.06.2016 року, як банком, в якому наявні рахунки, що належать боржнику.

Частиною 2 ст.387 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене вище, суд вбачає підстави для задоволення вимог скаржника.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 1,5,6,11,31,52,57 Закону України «Про виконавче провадження»,ст. 208-210, 212-214, 218, 223, 293, 386-387 Цивільного процесуального кодексу України,суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в частині тривалого не направлення постанови про арешт коштів боржника від 19.04.2016 року № 50446213 незаконними.

Визнати дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в частині винесення постанови про арешт коштів боржника від 19.04.2016 року № 50446213 незаконними.

Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 19.04.2016 року № 50446213 винесену державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Журавський