Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1635/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко П. М.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

18.08.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Голованя А.М., Єгорової С.М.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, який без її згоди 19 лютого 2016 року уклав договір фінансового лізингу № 003767 з товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО».

Згідно умов договору ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» зобов'язалася придбати предмет лізингу - транспортний засіб автомобіль GEELY Emgrand 7 та передати ОСОБА_3 в користування на строк та на умовах передбачених договором.

Пунктом 8.2 договору визначена вартість предмета лізингу 9996,36 доларів США, що у гривневому еквіваленті на момент укладення договору складає 274900 грн.

ОСОБА_2 зазначає, що її чоловік ОСОБА_3 на виконання умов договору за рахунок спільних коштів подружжя сплатив ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 30 000 грн., що підтверджується квитанцією № 139063235 від 19 лютого 2016 року.

ОСОБА_2 посилається на те, що слід застосувати насідки недійсності договору - двосторонню реституцію, передбачену ст. 216 ЦК України, відповідно до якої, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

А тому, кошти в сумі 30 000 грн. отримані ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» мають бути повернуті ОСОБА_3

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 003767 від 19 лютого 2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» (01601, м.Київ, вул.Шовковична, 42-44, ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» (01601, м.Київ, вул.Шовковична, 42-44, ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 30 000,00 грн., сплачених за договором фінансового лізингу № 003767 від 19 лютого 2016 року.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1102 грн.40 коп., в рівних частках з кожного по 551 грн.20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Зазначило, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовав норми матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.71-73).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 12 жовтня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-ОЛ № 024011 (а.с. 5).

19 лютого 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу № 003767 (а.с. 6-11).

Відповідно до п.8.2 договору, вартість предмета лізингу, на момент укладення договору, становить 9996,36 доларів США з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, на фактичну дату укладення вказаного Договору.

Згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу на час укладання договору становить 274 900 грн. з ПДВ.

Пунктом 9.7 договору передбачено ,що кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, незалежно від їх призначення яке вказується у квитанції, зараховуються по даному договору у наступному порядку: адміністративний платіж; авансовий платіж; комісія за передачу предмета лізингу.

З матеріалів справи вбачається, що згідно квитанції № 0.0.508612133.1 на виконання умов договору, 19 лютого 2016 року ОСОБА_3 сплатив ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» 30 000 грн. (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 807 ЦК України визначено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об'єкти, а також інші речі, встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у

тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до

такої відмови.

Статтею 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правовідносини, що виникають із договору лізингу, регулюються параграфом 6 глави 58 ЦК України, в якому відсутні положення щодо обов'язковості нотаріального посвідчення такого договору.

Статтею 216 ЦК України встановлено, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 2 ст. 216 ЦК України зазначено, що якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Судом встановлено, що 30 000 грн., сплачені ОСОБА_3 за спірним договором є спільними коштами подружжя.

Відповідно до частин 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при укладенні спірного договору не були дотримані вимоги закону, а саме відсутня згода одного з подружжя на укладення договору фінансового лізингу за рахунок спільних коштів подружжя, якій виходить за межі дрібного побутового. Сама по собі наявність в договорі фінансового лізингу пунктів 17.2, 17.3 обумовлюючих виконання лізингоодержувачем вимог ст. 65 СК України не свідчить про реальну наявність згоди позивачки на укладення оскаржуваної угоди. Відповідачами не надано ніяких інших доказів про обізнаність позивачки з наміром чоловіка укласти вищевказану угоду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що спір розглянуто упереджено та не об'єктивно.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» - відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді: