УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про відшкодування збитків та стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми за касаційною скаргою представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Черкаської області від 07 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») були укладені чотири депозитні договори «Депозит Плюс» від 24 грудня 2013 року, відповідно до умов яких він передав останньому по 2 500 доларів США за кожним на загальну суму 10 тис. доларів США строком до 24 грудня 2014 року, та депозитний договір від 08 січня 2014 року, згідно з умовами якого він передав банку 10 тис. доларів США строком до 08 січня 2015 року.

Протягом першого місяця з дня відкриття депозитних рахунків він неодноразово поповнював вклади, в зв'язку з чим загальна сума склала 50 тис. доларів США.

По закінченню строку дії депозитних договорів кожен із них був пролонгований на тих самих умовах, за винятком розміру процентної ставки на час дії договору, яку банк збільшив на 1 % річних.

07 квітня 2015 року він звернувся до відповідача з заявою про розірвання депозитних договорів та повернення валютного вкладу.

Банк виплатив йому кошти в гривні за курсом купівлі валюти, що істотно відрізнявся від курсу її продажу.

Вважаючи курсову різницю між купівлею та продажем валюти упущеною вигодою, просив із урахуванням уточнень стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 111 970 грн 48 коп., інфляційні втрати в розмірі 48 483 грн 22 коп. та три відсотки річних у сумі 2 355 грн 20 коп., а всього 162 808 грн 90 коп.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 збитки в сумі 162 808 грн 90 коп., із яких: основна сума боргу - 111 970 грн 48 коп., індекс інфляції - 48 483 грн 22 коп., три відсотки річних - 2 355 грн 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07 червня 2016 року рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення ст. ст. 16, 22, 611, 612, 625, 623, 1058 ЦК України, оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для відшкодування збитків, завданих внаслідок повернення банківського вкладу у валюті, відмінній від валюти вкладу.

Крім того, апеляційний суд правильно зазначив, що позивач звернувся до банку із заявою про дострокове повернення депозитних коштів, а відтак не можуть бути задоволені позовні вимоги про стягнення збитків внаслідок інфляції та трьох відсотків від простроченої суми, оскільки ст. 625 ЦК України передбачено покладення на боржника обов'язку сплати цих сум у разі прострочення ним виконання грошового зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта