АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2100/16 Головуючий в І інстанції Спічак О.Б.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Вербицької Л.І.,
Радченка С.В.,
за участю секретаря:Сікори О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26.08.2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року до суду із зазначеним позовом звернувся ОСОБА_7, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, які там не проживають понад 10 років. Позивач вказує, що він вимушений сплачувати комунальні послуги за осіб, які в квартирі не проживають та не може на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. В зв'язку з цим позивач просив визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_5. 16.02.2016 року позивач подав зміни до позовної заяви, в якій просив задовольнити позов з підстав, передбачених ст.167 ЖК України на тій підставі, що відповідачі мають постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_6, в спірному житловому приміщенні не проживають тривалий час, особистих речей в квартирі не тримають, вказане житло не утримують.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26.08.2016 року позов ОСОБА_7 задоволено. Визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_7

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій зазначали, що судом порушено норми процесуального права, а саме - позивачем не було доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими. Так, позивач вказав, що він не може вільно користуватись своїм майном, однак не конкретизував, чим саме йому заважає паспортна реєстрація відповідачів за вказаною адресою. Крім того, в позові зазначено, що йому невідомі відповідачів адреси та засоби зв'язку. Але це не відповідає дійсності, так як ОСОБА_5 часто розмовляв по мобільному телефону з позивачем, він обговорював з ним обставини того, що позивач самовільно змінив замки на вхідних дверях у квартирі, де прописані відповідачі, і де проживав батько позивача та відповідача ОСОБА_8 Змінивши замки на вхідних дверях, позивач тим самим грубо порушив права відповідачів, не давши їм змоги спілкуватись з їх рідним батьком та дідом. На підтвердження цього, на незаконні дії ОСОБА_7 відповідачем ОСОБА_5 неодноразово було подано скарги до правоохоронних органів 28.09.2015 р., 23.11.2015 р. та 21.12.2015 р., а також було письмово повідомлено позивача з вимогою усунення перешкод у користуванні житлом за вказаною адресою. У зв'язку з чим просили суд, рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовити в повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_7 посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5 та ОСОБА_6. просив про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у судовому засіданні, на задоволенні апеляції наполягали, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_7 та його представниця ОСОБА_9, у судовому засіданні, проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали рішення суду законним та обґрунтованим. При цьому наполягали, що підставою для визнання відповідач втратили право користування житловим приміщенням саме з підстав, передбачених ст. 167 ЖК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира належала батькові ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ОСОБА_5 вибув зі спірної квартири та тривалий час у ній не проживав, проживаючи разом із членами своєї сім'ї , у тому числі і відповідачкою ОСОБА_6 у АДРЕСА_8 При цьому відповідачі зберігали реєстрацію за попереднім місцем проживання - у АДРЕСА_2 (а.с.10-11).

03.09.2015 року згідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 03.09.2015 року, власник квартири ОСОБА_8 подарував ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_3 (а.с.7-8).

Заявляючи позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням ОСОБА_7 посилався на ст.405 ЦК України як на підставу позову. Згодом він змінив свої вимоги і просив про задоволення вимог з підстав, передбачених ст.167 ЖК України. При цьому на підставі позову наполягав.

Згідно зі ст.167 ЖК України наймач жилого приміщення (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщення з дня вибуття.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_5 та його дочка ОСОБА_6 не укладали договір найму житлового приміщення із попереднім власником квартири АДРЕСА_4. Також він не укладав такого договору і з позивачем ОСОБА_7 - новим власником квартири.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки, позивач у поданих ним до суду змінах до позовної заяви обґрунтовував свої вимоги посилаючись на обставини, описані у диспозиції ст.167 ЖК України, а такі обставини свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли, то колегія суддів вважає, що його позовні вимоги із зазначених підстав та на основі названої правової норми задоволеними бути не можуть.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про можливість задоволення позову, невірно застосувавши норми матеріального та процесуального права. Тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позову на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26.08.2016 року скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_7 у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

С.В.Радченко