АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6308/16 Справа № 2-2957/06 Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д.О. Доповідач - Городнича В.С.
Категорія
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа 194 Понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту, на дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Погорілого Ростислава Савелійовича,
ВСТАНОВИЛА:
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції Погорілого Р.С., в якій просив суд: визнати постанови державного виконавця від 29 грудня 2015 року та від 29 грудня 2015 року недійсними, незаконними, необґрунтованими і скасувати їх; винести в адресу Міністерства інфраструктури України та Державної спеціальної служби транспорту МІУ окремі ухвали за ст. 211 ЦПК України з метою усунення проблеми державного фінансування виконання судового рішення, за яким боржником є суб`єкт, що наведений у переліку ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яка штучно і неправомірно перешкоджає виконанню судового рішення та практичного правового забезпечення і підтримки з боку суду державних гарантій за Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на виконання державних внесення даних до ЄРДР, притягнення до відповідальності, встановленої законом; винести в адресу правоохоронного органу та органу ДВС вищого рівня окремі ухвалу з метою усунення порушень (в тому числі кримінальних правопорушень) у ВДВС, внесення даних до ЄРДР, притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково та визнано постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції Погорілого Р.С. від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 25829695 неправомірною та незаконною.

В задоволенні інших вимог скарги було відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, Новомосковський міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін, за таких підстав.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2008 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 17 листопада 2009 року зобов`язано 194-й понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту провести ремонт житлового та нежитлових приміщень, а також заміну санітарно-технічного обладнання, системи опалення та водопостачальних труб квартири АДРЕСА_1 та провести перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги. Присуджено до стягнення із 194-го понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту на користь ОСОБА_1 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір у розмірі 17 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2008 року роз`яснено судове рішення від 30 липня 2008 року та вказано, що провести ремонт квартири позивача по АДРЕСА_2 необхідно без облаштування вікон, проведення радіофікації, без спорудження автономного опалення, але із спорудженням паро та теплоізоляції перекриття над квартирою позивача.

23 листопада 2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області на виконання рішення видано виконавчі листи.

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 25829695 вбачається, що 14 грудня 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Погорілим Р.С. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 25829695. Підставою для зупинення зазначено звернення державного виконавця до суду із заявою про роз`яснення рішення, яке підлягає виконанню, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року в задоволенні заяви державного виконавця - відмовлено.

29 грудня 2015 року державним виконавцем Погорілим Р.С. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 25829695. Підставою поновлення зазначено постановлення ухвали Апеляційним судом Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року.

29 грудня 2015 року державним виконавцем Погорілим Р.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 25829695, затверджену Начальником Новомосковського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції Мироненком О.П., якою постановлено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2957/06, виданого 23 листопада 2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області про зобов`язання 194-й понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту провести ремонт житлового та нежитлових приміщень, а також заміну санітарно-технічного обладнання, системи опалення та водопостачальних труб квартири АДРЕСА_3 та провести перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги закінчити.

Як вбачається з постанови державного виконавця, причиною закінчення виконавчого провадження є наступне. Актом державного виконавця від 10 листопада 2010 року зафіксовано виконання та не виконання боржником військової частини НОМЕР_1 наступних дій: повністю замінено санітарно-технічне обладнання та систему водопостачальних труб, споруджено паро та теплоізоляцію перекриття над квартирою позивача; проведено перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги; система опалення в кв. АДРЕСА_1 на даний час не встановлена. Даний факт пояснюється тим, що представниками військової частини НОМЕР_1 здійснено демонтаж радіаторів опалення з метою проведення профілактичних робіт та перевірки її цілісності. Встановлення радіаторів опалення не проведено в зв`язку з письмовою відмовою ОСОБА_1 на проведення таких робіт до 15 квітня 2011 року; ремонт житлових та нежитлових приміщень не виконано в зв`язку з письмовою відмовою ОСОБА_1 на проведення таких робіт до 15 квітня 2011 року. Шпалери та клей, необхідні для проведення даних робіт знаходяться на зберіганні у ОСОБА_1 з квітня 2010 року. Згідно з ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області № 1131 від 28 жовтня 2008 року, ОСОБА_1 роз`яснено рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2008 року, а саме провести ремонт квартири позивача по АДРЕСА_2 , без облаштування вікон, проведення радіофікації без спорудження автономного опалення, але із спорудженням паро та теплоізоляції перекриття над квартирою позивача. 10 грудня 2012 року до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 373, 217 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» направлено заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення. В задоволенні вищезазначеної заяви державного виконавця, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року, відмовлено. До посадових осіб військової частини НОМЕР_1 згідно зі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» застосовано наступні заходи примусу: 17 жовтня 2012 року в порядку вимог ч. 1 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову державного виконавця про накладення штрафу в сумі 340 грн. за невиконання рішення суду. 02 листопада 2012 року в порядку вимог ч. 3 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову державного виконавця про накладення штрафу у подвійному розмірі в сумі 680 грн. за невиконання рішення суду. Боржником штраф сплачено в повному обсязі у розмірі 1020,00 грн., квитанція № 291 від 08 листопада 2012 року. 27 листопада 2014 року, в порядку вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову державного виконавця про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 1360 грн. Вказану постанову боржником не виконано в зв`язку з відсутністю відповідних кошторисних призначень. 26 червня 2015 року від повноважного представника боржника з військової частини НОМЕР_1 Мояк П.Г. відібрано пояснення, згідно якого встановлено, що жодні роботи, окрім вже зафіксованих, у квартирі ОСОБА_1 не проводились. 04 грудня 2015 року, керуючись ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем до правоохоронних органів направлено повідомлення про вчиненні кримінального правопорушення посадовими особами військової частини НОМЕР_1 .

Положеннями ч. 2 ст. 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Задовольняючи вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання постанови державного виконавця Новомосковського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції Погорілого Р.С. від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження неправомірною та незаконною, суд першої інстанції керувався положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Цивільно-процесуального кодексу України та виходив із матеріалів виконавчого провадження, згідно яких судом не було встановлено підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення стосовно встановлення системи опалення, проведення ремонту житлових і нежитлових приміщень станом на день винесення оскаржуваної постанови.

В своїй апеляційній скарзі Новомосковський міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зазначаючи, що визнаючи постанову від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження незаконною і неправомірною, судом не було вказано в оскаржуваній ухвалі інших можливих способів усунення порушень боржником та шляхів поновлення порушених прав і свобод ОСОБА_1 .

Однак, колегія суддів не погоджується з такою позицією апеляційної скарги, виходячи із правового аналізу нижченаведених норм законодавства.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 вказаного Закону.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому ст. 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно до пп. 3.17 п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження.

Відповідно до пп. 8.8 п. 8 вказаної Інструкції, при виконанні рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у разі якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій та накладені на нього штрафи у передбачених Законом випадках, державний виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. Після завершення виконавчого провадження з виконання рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, якщо виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій, штрафи не стягнуто, державний виконавець відкриває виконавчі провадження за відповідними постановами та вживає заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом, шляхом звернення стягнення на кошти та інше належне боржнику майно.

Так, матеріали даної справи та матеріали виконавчого провадження не містять підтверджень стосовно існування підстав для закриття виконавчого провадження станом на 29 грудня 2015 року щодо можливості виконання боржником 194-им понтонно-мостовим загоном Державної спеціальної служби транспорту рішення суду в частині встановлення системи опалення, проведення ремонту житлових та нежитлових приміщень, які існували в квітні 2011 року.

А тому, враховуючи вищенаведене та застосовуючи положення ст. 312 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної ухвали без змін, як такої, що постановлена з дотриманням норм діючого законодавства.

Тож, керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відхилити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова