Справа № 524/5461/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі : головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю представника позивача адвоката Єрмоленко І.В., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання без згоди батька,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на постійне місце проживання до Німеччини ( м. Хаген) без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.11. 2008 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з матір"ю, ОСОБА_7.

За рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01.07.2009 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_6, до його повноліття. Відповідно довідки державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції від 28.12.2015р № 42-7/5 вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість по аліментам у розмірі 59022 грн.97 коп.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.07.2011 року надано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон з матір"ю ОСОБА_1 без згоди батька, ОСОБА_2 та надано дозвіл на оформлення проїзного документу дитини. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31.08.2011 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.07.2011р. залишено без змін.

З вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 створила іншу сім"ю, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з громадянином Німеччини ОСОБА_8, який мешкає в м. Хаген ( Німеччина). Її чоловік, ОСОБА_8 належним чином піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток її сина ОСОБА_6, у них склалися доброзичливі відносини, він постійно приймає участь у вихованні дитини та матеріально забезпечує хлопчика. На початку жовтня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 планують зареєструвати шлюб, та вона разом з сином, мають бажання проживати постійно в Німеччині.

Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється надати дозвіл сину на виїзд на постійне місце проживання до Німеччини, при цьому нічим не мотивує, просила вирішити дане питання у судовому порядку.

Представник позивача, адвокат Єрмоленко І.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 просила їх задовольнити, на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилась з поважних причин, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об"ємі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання вдруге не з"явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно заяви Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 08.08.2016р за № 9/14477, вбачається, що третя особа не заперечує проти розгляду справи без її участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2003 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від спільного життя мають сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 12.06.2015 року, актовий запис за № 3 ). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.11.2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано. Місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено з матір"ю.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01.07.2009 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини. Відповідно довідки державного виконавця Крюківського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції від 28.12.2015р за № 42-7/5 вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість по аліментам у розмірі 59022, 97 грн. Даний факт підтверджує, що відповідач не піклується про свого сина, не утримує його матеріально.

З вересня 2015 року ОСОБА_1 створила іншу сім"ю, перебуває у фактичних шлюбних відносинах та проживає з громадянином Німеччини ОСОБА_8. У неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_8 склалися сімейні, доброзичливі відносини, що підтверджується фотокартками із сімейного альбому. ОСОБА_8 протягом 2015-2016 р.р. неодноразово приїздив на Україну ( що підтверджується його закордонним паспортом з відмітками в"їзду на Україну) постійно спілкується з дитиною, утримує його матеріально, створює належні умови для його виховання та фізичного розвитку. ОСОБА_8 надав суду заяву від 24.08.2016р , засвідчену належним чином, відповідно до якої він має намір в жовтні 2016 року одружитися з гр. ОСОБА_1 та гарантує забезпечення неповнолітнього ОСОБА_4 усим необхідним, в тому числі і належним забезпеченням щодо проживання та навчанням у школі Німеччини, в м. Хаген, де він постійно мешкає та має власний будинок. Крім того, суду як доказ надана довідка про доходи ОСОБА_8, відповідно до якої вбачається, що він має постійний прибуток та працює, а тому має можливість надати неповнолітньому ОСОБА_4 належне виховання та утримання.

ОСОБА_2 не дає свою згоду на виїзд неповнолітнього сина, ОСОБА_4 за кордон на постійне місце проживання.

Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її права, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пункт 2 ст.2 Протоколу № 4 Конвенції « Про права людини» передбачає, що кожен має вільно залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням.

Згідно до ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, визначено обов"язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі обов"язок піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов"язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України « Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом положень Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у тому числі суди, мають забезпечити пріоритет прав дитини , тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитині у соціально здоровому середовищі.

Відповідно до ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до ст.310 ЦК України фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну. У відповідності до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків , піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України « Про порядок виїзду з України і в"зду в Україну громадянами України» від 21.01.1994р № 3857-ХІІ, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 « Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в"зду в Україну громадянами України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п.2 ч. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред"явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об"єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров"я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Оскільки відповідач не надає письмову згоду на виїзд свого сина за кордон на постійне місце мешкання і відмовляється будь-яким чином це мотивувати, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, та надати дозвіл на його виїзд на постійне проживання до країни Німеччини.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином , зібрані по справі докази, в сукупності та їх належна оцінка дають підстави для задоволення позовних вимог позивача в повному об"ємі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 15, 57, 58, 60,208-210, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 271, 310, 313 ЦК України, Закону України « Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994року, ст. 7, 150, 155СК України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України « Про охорону дитинства», п.2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції « Про права людини»,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю с. Майбородівка, Кременчуцького району, Полтавської області, дозвіл на виїзд за кордон, на постійне місце проживання до країни Німеччина ( м. Хаген) , у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої : АДРЕСА_1, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: