Справа № 2-408/11
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 України в Дніпропетровській області та інспектора ДАІ ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09.03.2008 року у відношенні нього інспектором ІДПС БДПС для обслуговування м.Дніпропетровська старшим сержантом міліції ОСОБА_4 було складено протокол №068193 від 09.03.2008 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, який направлений до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.05.2008 року позивач визнаний винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративному стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 грн. на користь держави.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2008 року було скасовано постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.05.2008 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито через відсутність складу адміністративного проступку згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач зазначає, що у звязку з діями старшого інспектора ДАІ ОСОБА_4 його було незаконно затримано, без будь-яких причин порушено адміністративну справу та притягнуто до адміністративної відповідальності, що підірвало його професійну репутацію та спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5000 гривень, та просив суд стягнути її з відповідача ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

Відповідач інспектор ДАІ ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги не визнав та просив розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.03.2008 року відносно ОСОБА_1 інспектором ІДПС БДПС для обслуговування м.Дніпропетровська старшим сержантом міліції ОСОБА_4 було складено протокол №068193 від 09.03.2008 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, який направлений до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.05.2008 року позивач визнаний винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягненню у вигляд штрафу у розмірі 300 грн. на користь держави.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2008 року було скасовано постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.05.2008 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито через відсутність складу адміністративного проступку згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ст. 60 ЦПК про обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані спяніння, передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані спяніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортним засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння тягнуть за собою накладання штрафу на водіїв від пятнадцяти до двадцяти неподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк від одного до двох років і на інших осіб - накладання штрафу від пятнадцяти до двадцяти неподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП орган, розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинен вжити заходів щодо всебічного, повного й обєктивного зясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом. Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 266 КУпАП водії, судноводії та інші особи, які керують транспортними засобами річковими і маломірними суднами і щодо яких є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами або суднами та оглядові на стан спяніння.

Направлення зазначених осіб для огляду на стан спяніння і проведення огляду їх провадиться в порядку, що визначається Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України і Міністерством юстиції України.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та пояснень ОСОБА_1 в ході судового розгляду, його було зупинено працівником ДАІ та запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння та поставлення автомобіля на штрафний майданчик. Позивач не погодився відразу пройти медичний огляд, однак бажав зробити це самостійно після отримання відповідного направлення. Через наявність в автомобілі пасажира поставити транспортний засіб на штрафний майданчик відмовився. Після складання адміністративного протоколу інспектором ДАІ ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП позивач ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд у Дніпропетровському ОНД, згідно якого його стан було виявлено, як «тверезий».

Оскільки, питання щодо правомірності та законності складання протоколу про адміністративне правопорушення від 09.03.2008 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП інспектором ДІЇ ОСОБА_4, на підставі якого позивача ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з постановою судді Амур-Нижньоднпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.05.2008 року, розглянуто, про що винесено постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2008 року, якою було скасовано постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.05.2008 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито через відсутність складу адміністративного проступку згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, тому суд приймаючи до уваги вищенаведене не вбачає в діях інспектора ДАІ ОСОБА_4 дій відносно позивача, що могли спричинити останньому моральну шкоду, а розцінює їх, як виконання своїх прямих службових обовязків, та вважає відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 61, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 130, 245, 252, 266 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 ОСОБА_3 України в Дніпропетровській області та інспектора ДАІ ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Судця: