Справа пр. №2-з/756/242/16
У Х В А Л А

29 вересня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до багатопрофільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Солідарність", ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", про визнання права власності, зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів багатопрофільного підприємства у формі ТОВ "Солідарність", ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", про визнання права власності, зняття арешту з майна.

28 вересня 2016 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила суд забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна - будівлі центру сімейного дозвілля (в літ. А), загальною площею 7317 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в межах виконавчого провадження №37160509, відкритого 25 лютого 2013 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 152 ЦПК України. Ч.1 цієї ж статті передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

ОСОБА_1 пред'явлено до суду позов про визнання права власності та зняття арешту з майна. Вимоги мотивовані тим, що з 1996 року по грудень 2014 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 За час спільного проживання та спільні кошти ними було набуто у власність 99/100 частин нерухомого майна - будівлі центру сімейного дозвілля (в літ.А), загальною площею 7317 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, позивач, покликаючись на ст.74 СК України, вважає, що зазначене майно є об'єктом спільної сумісної власності її та відповідача ОСОБА_2 Також ОСОБА_1 вказала, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на спірний об'єкт нерухомості накладено арешт у рамках виконавчого провадження №37160509, що порушує її право як співвласника вказаного майна. Відтак, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності її та відповідача ОСОБА_2, та зняти арешт з цього майна відповідно до положень ст.60 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, суд вважає, що між сторонами виник спір про визнання права власності на 1/2 частину майна, набутого чоловіком та жінкою за час спільного проживання без реєстрації шлюбу, та звільнення цього майна з-під арешту.

П.5 ч.1 ст.152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз'яснив, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог ст.181 КАС України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст.60 Закону України "Про виконавче провадження".

З заяви про забезпечення позову та доданих до позовної заяви документів вбачається, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у рамках виконавчого провадження №37160509 з виконання наказу Господарського суду м. Києва №5011/34/6378-2012 вживаються заходи щодо реалізації шляхом продажу з електронних торгів арештованого майна - будівлі центру сімейного дозвілля (в літ. А), загальною площею 7317 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказане майно є об'єктом спору між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та багатопрофільним підприємством у формі ТОВ "Солідарність". Зважаючи на те, що існує ймовірність відчуження спірного приміщення - будівлі центру сімейного дозвілля (в літ. А), загальною площею 7317 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду у даній справі, суд вважає, що є підстави для забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними з заявленими нею вимогами, а тому суд приходить до висновку про необхідність забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна - будівлі центру сімейного дозвілля (в літ. А), загальною площею 7317 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснюється в рамках виконавчого провадження №37160509, відкритого постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25 лютого 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до багатопрофільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Солідарність", ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", про визнання права власності, зняття арешту з майна - задовольнити.

Зупинити продаж арештованого майна - будівлі центру сімейного дозвілля (в літ.А), загальною площею 7317 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснюється в рамках виконавчого провадження №37160509, відкритого постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25 лютого 2013 року.

Копію ухвали надіслати для виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред'явлена до виконання протягом одного року з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Великохацька