АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2020/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Пироженко (С.А.) С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

12 березня 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 14 лютого 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач не надає допомогу на утримання дитини, тому змушена звернутися з заявою до суду, в якій просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1 500 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 200 грн. щомісячно, починаючи з 12 березня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп..

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2016 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? його доходу, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 14 лютого 2008 року сторони по справі зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-СР № 127014, яка мається в матеріалах справи (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серія І-СР № 225362 (а.с. 5) від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звертаючись до суду з позовною заявою (а.с. 1-3), позивачка мотивувала свої вимоги тим, що шлюбне життя між сторонами не склалося, у неї та відповідача різний бюджет і спільне господарство ними не ведеться, позовна заява про розірвання шлюбу подана до Соснівського районного суду м. Черкаси, відкрито провадження, здійснюється її розгляд. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надає, дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. На момент звернення до суду між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу виконання відповідачем свого обовязку утримувати неповнолітнього сина. Просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 500 грн. щомісячно з усіх видів доходів відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму до досягнення дитиною повноліття з індексацією відповідно до закону. Витрати із сплати судового збору покласти на відповідача.

Ухвалюючи рішення (а.с. 41-43), суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі він врахував, що відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має та, відповідно, має обовязок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а отже не позбавлений можливості сплачувати аліменти з інших доходів не заборонених законом, саме у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів 1 200 грн., суд виходив з того, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини саме така сума відповідатиме принципу розумності та справедливості вирішення спору. Також, суд зазначив, що в разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів, одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги (а.с. 81-83), апелянт вказував, що постановляючи рішення про стягнення з нього аліментів відповідно до ст. 184 СК України в твердій грошовій сумі, районний суд порушив вимоги ст.ст. 183, 184 СК України, п. 17 Постанови пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», а також норми процесуального законодавства. Вказував, що стягнення аліментів в твердій грошовій сумі можливе виключно за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу або отримання частини доходу в натурі. Апелянт мотивував свої доводи тим, що він офіційно працевлаштований, отримує офіційну та стабільну заробітну плату в розмірі 1 500 грн., а тому фізично не в змозі сплачувати присуджені до стягнення аліменти в розмірі 1 200 грн., тому просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким присудити до стягнення аліменти в розмірі ? частини його доходу, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення її повноліття.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення районного суду, обгрунтованість доводів апеляційної скарги, пояснень, наданих сторонами та їх представниками, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги дають підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення розміру аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина.

Предметом даного позову є стягнення аліментів.

Як вже зазначалося вище, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 14 лютого 20008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, позовна заява про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в Соснівському районному суді м. Черкаси, пор ній відкрито провадження. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю ОСОБА_6 та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач не в повній мірі надає допомогу на його утримання.

В силу дії ст. 180 СК України на батьків покладається обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини.

За таких законодавчих правил нині предметом доказування у справі про стягнення аліментів є розмір аліментів про стягнення яких просить позивач.

В суді апеляційної інстанції достовірно було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_5 офіційно працевлаштований та перебуває в трудових відносинах на території України з ФОП ОСОБА_9 на посаді комірника та отримує офіційну заробітну плату.

Вказана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме довідкою від 09 червня 2016 року (а.с. 24), виданою ФОП ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 дійсно працює комірником складу у ФОП ОСОБА_9 з окладом 1 500 грн., згідно штатного розкладу та відомостями трудової книжки ОСОБА_5 (а.с. 28), де вказано, що він з 09 червня 2016 року його прийнято на роботу на посаду комірника складу у ФОП ОСОБА_9 згідно наказу № 2 від 02 червня 2016 року.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційним судом зроблено запит до Головного управління ДФС у Черкаській області стосовно надання інформації щодо сплати податків, відрахування до пенсійного фонду, сплати військового збору громадянином ОСОБА_5 або на рахунок ОСОБА_5 роботодавцем ФОП ОСОБА_9 та стосовно інформації, чи надавала ФОП ОСОБА_9 до органів ДФС інформацію стосовно найманого працівника ОСОБА_5

Згідно відповіді на запит, отриманої від Головного управління ДФС у Черкаській області підтверджено факт перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_9 та зазначено факт отримання ним доходів та сплачених податків і зборів.

Таким чином, в суді апеляційної інстанції було достовірно встановлено ту обставину, що ОСОБА_5 офіційно працевлаштований та регулярно отримує заробітну плату.

З наведених обставин та з урахуванням норм матеріального права, а саме положень ч. 3 ст. 181, 183 СК України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції припустився помилки, визначивши спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину у вигляді стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки наявними є підстави для стягнення аліментів з відповідача в користь позивача на утримання дитини в частці від заробітку відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини; стан здоров'я та матеріальне становище стягувача та платника аліментів.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовільнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого комірником складу «ФОП ОСОБА_9О.», на користь ОСОБА_6 аліменти, на утримання дитини, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку, починаючи з 12 березня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :