АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/155/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1696/16Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Бондаревської С.М... Карпушина Г.Л.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказала, що під час подружнього життя сторонами у справі було придбано автомобіль « GELLY CK comfort", який позивачка прохає виділити відповідачу , а на її користь стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі вартості ? частки автомобіля.

08 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною заявою про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, включивши до складу спільно нажитого майна предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку. 22 березня 2016 року уточнивши позовні вимоги позивач за зустрічним позовом, остаточно прохав виділити йому у власність автомобіль, стягнути на його користь грошову компенсацію 1/3 частки вартості проведеного в квартирі ремонту в сумі 12 966 грн, а відповідачу прохав виділити речі домашнього вжитку на загальну суму 53900 грн.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині вимог про розірвання шлюбу - залишено без розгляду.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1 вартістю 96 860,88 грн.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1 вартістю 96860,88 грн.

Автомобіль «GEELY CK comfort» р.н. НОМЕР_2 залишено у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_4:

пральну машину торгової марки LG вартістю 3000 грн.,

кондиціонер торгової марки LG вартістю 5000 грн.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_3:

телевізор торгової марки LG вартістю 1700 грн.,

диван моделі «Діана» вартістю 6500 грн.,

монітор торгової марки LG вартістю 1800 грн.,

ноутбук торгової марки COMPAG вартістю 2900 грн.

В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог. Вважає, що рішення місцевого суду є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції безпідставно не допитав свідків, які б могли підтвердити факт проведення ремонту за спільні кошти подружжя, а також те, що сторони у справі проживали як одна сім'я без реєстрації шлюбу з вересня 2009 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2011 року до 26 квітня 2016 року.

Сторони не заперечували тієї обставини, що під час шлюбу ними на умовах кредитування був придбаний автомобіль НОМЕР_3,що підтверджено в матеріалах справи відповідними правовстановлюючими документами ( а.с. 5-8, 10-11, 115-121).

Згідно із висновками проведених у справі судових експертиз, вартість автомобіля становить 96860, 88 грн., телевізора торгової марки LG 1700 грн., ноутбука торгової марки COMPAG 2900 грн., монітора торгової марки LG 1800 грн. відповідно , вартість іншого рухомого майна визначена за погодженням між сторонами. (а.с. 68-70,74-76)

Так, постановлюючи рішення про визнання за сторонами у справі право власності на ? частину за кожним на спірний автомобіль та залишаючи його у спільній частковій власності, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль є неподільною річчю, сторонами у справі не внесено грошову компенсацію на депозитний рахунок суду, що в свою чергу, унеможливило вирішити питання про присудження грошової компенсацію за частку у праві приватної власності на автомобіль.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення вартості проведеного ремонту у квартирі, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів підтверджуючих вартість та обсяг проведених ремонтних робіт.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п'ята статті 71 СК України).

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, вірно з'ясувавши обставини справи, визначивши відповідно до них правовідносини, суд першої інстанції в межах заявлених позовних вимог встановив майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та розподілив його між сторонами у відповідності до положень ч.1 ст. 70 СК України.

Також, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, оскільки останнім не доведено, що даний ремонт узгоджувався з власником житла, не надано доказів щодо вартості та обсягу проведеного ремонту як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції.

В свою чергу, допит в суді апеляційної інстанції в якості свідка матері позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_4 не змінює вірних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовано статті 60, 69 - 71 СК України, статтю 365 ЦК України, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити .

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

Судді: _______________ С.М.Бондаревська ________________ Г.Л. Карпушин