Справа № 274/3366/15-ц Провадження № 2/0274/146/16
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
26.08.16 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретарів судового засідання Жмурко В.І., Соломянюк Л.О.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1, представником якої ОСОБА_2,
доПублічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", представником якого є ОСОБА_3,
провизнання недійсними кредитних договорів,
У липні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати недійсним кредитний договір від 20.06.2011 р., укладений на підставі заяви позичальника № ZRXRF758990023, та кредитний договір від 08.07.2010 р., укладений на підставі заяви анкети позичальника, які укладені між нею та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (далі Банк).
Банк проти позову заперечив, посилаючись на те при укладенні оспорюваних договорів було дотримано норми Цивільного кодексу України та Закону України "Про захист прав споживачів", частина обставин, на які ОСОБА_1 посилається у позовній заяві як на підстави позову, не відповідають дійсності.
Крім того, Банком було заявлено клопотання про застосування позовної давності.
Судом з'ясовано, що між Банком та ОСОБА_1 08.07.2010 р. укладено кредитний договір (далі Договір-1), що підтверджується анкетою-заявою від 08.07.2010 р. про приєднання до Умов та Правил банківських послуг Приватбанку та встановлено рішенням від 03.06.2014 р. Апеляційного суду Житомирської області у справі № 274/6456/13-ц (а. с. 5, 30).
Рішенням від 03.06.2014 р. Апеляційного суду Житомирської області у справі № 274/6456/13-ц також встановлено та з анкети-заяви від 08.07.2010 р. про приєднання до Умов та Правил банківських послуг Приватбанку вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

ОСОБА_1 на виконання Договору-1 отримала кредитні картки 08.07.2010 р. та 13.02.2011 р., що також з'ясовано рішенням від 03.06.2014 р. Апеляційного суду Житомирської області у справі № 274/6456/13-ц.

Також між Банком та ОСОБА_1 20.06.2011 р. укладено кредитний договір (далі Договір-2), що підтверджується заявою від 20.06.2011 р. позичальника № ZRXRF758990023, з якої випливає, що ОСОБА_1 була ознайомлена та погодилась з Умовами та правилами надання споживчого кредиту, які були надані їй у письмовій формі (а. с. 37).

У якості однієї з підстав позову ОСОБА_1 посилається не неотримання нею кредитних карток за Договором-1 та Договором-2, але, як встановлено Судом раніше, ОСОБА_1 отримала 08.07.2010 р. та 13.02.2011 р. кредитні картки за Договором-1.

Щодо кредитної картки за Договором-2, то цей договір не передбачав надання кредитної картки, а передбачав надання кредиту шляхом перерахування грошових коштів у якості оплати товару на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокстрот Житомир Трейдінг" (а. с. 37).

Відносно послання ОСОБА_1 на висновок, наведений у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 р. (далі Постанова), то воно є необґрунтованим з таких підстав.

По-перше, Постанова була прийнята за наслідками розгляду спору про стягнення заборгованості за кредитним договором, тоді як справа, яка розглядається, є справою про визнання кредитних договорів недійсними.

По-друге, у Постанові викладений висновок за наслідком розгляду справи з конкретними обставинами щодо можливості вважати Умови надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" (Стандарт) складовою частиною кредитного договору, тоді як у справі, яка розглядається, не йдеться про Умови надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" (Стандарт), при цьому, як вказувалось раніше, з анкети-заяви від 08.07.2010 р. про приєднання до Умов та Правил банківських послуг Приватбанку та заяви від 20.06.2011 р. позичальника № ZRXRF758990023 вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та Умовами та правилами надання споживчого кредиту, які були надані їй у письмовому вигляді (письмовій формі), та, крім того, як випливає зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 у якості підстав позову не посилається на те, що нею не були підписані та/або отримані зазначені документи.

У якості однієї з підстав позову ОСОБА_1 посилається те, що в кредитному договорі немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, Банк не надав документу з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача, чим порушив пункт 2 частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Суд зазначає, що з такого послання є незрозумілим, про який кредитний договір йдеться про Договір-1 або Договір-2.

Крім того, ОСОБА_1 не подала будь-яких доказів, які б підтверджували цю обставину, тоді як з анкети-заяви від 08.07.2010 р. про приєднання до Умов та Правил банківських послуг Приватбанку та заяви від 20.06.2011 р. позичальника № ZRXRF758990023 випливає, що ОСОБА_1 була ознайомлена та погодилась, зокрема, з Тарифами, та підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування в Банку, у тому числі щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту.

Також ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на пункт 16 постанови від 30.03.2012 р. пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", однак це послання є безпідставним, оскільки у цьому пункті йдеться про валютні кредити, тоді як відповідно до Договору-1 та Договору-2 ОСОБА_1 кредити надавались у національній валюті України.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що ОСОБА_1 не довела обставини, на які вона посилається як на підстави позовних вимог.

Згідно ж частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи Судом, зважаючи на зміст позовної заяви, не було встановлено обставин, які б у відповідності до законодавства України, зокрема, статті 215 Цивільного кодексу України, були підставами для визнання недійсними Договору-1 та Договору-2.

Таким чином у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 62, 64, 79, 88, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсними кредитних договорів відмовити.

Роз'яснити, що:

рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;

у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;

особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Корбут