РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гончарова В.М., при секретарі судового засідання Галигіній Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати договір довічного утримання від 02.11.2012 року, укладений з однієї сторони - ОСОБА_1, з другої сторони - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №3121, повернувши сторони в первісний стан.

Позов обґрунтовує наступним.

02.11.2012 року між сторонами укладений договір довічного утримання.

Згідно з п.1 договору позивач передала у власність відповідачів в рівних частках кожному, квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3 договору відповідачі зобовязались довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати її продуктами харчування, одягом, піклуванням, необхідною допомогою та зберегти у її користуванні квартиру безкоштовно. Здійснювати оплату комунальних послуг за свій рахунок. Щомісячне утримання складає еквівалент 300,00 грн. Вони зобовязані забезпечити позивача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчуженій квартирі. У разі її смерті відповідачі зобовязані поховати мене та здійснити монтаж надмогильного памятника.

Відповідно до п.8 договору, ст.334 ЦК України, відповідачі провели державну реєстрацію договору та набули у власність, в рівних частках, квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст.746 ЦК України, якщо набувачами за договором довічного утримання є кілька фізичних осіб, їх обов'язок перед відчужувачем є солідарним.

З 20.02.2014 року - початку тимчасової окупації території АР Крим, позивач втратила зв'язок з відповідачем ОСОБА_2 який проживає на зазначеній території. Він перестав виконувати обовязки, визначені п.3 договору.

Набувач ОСОБА_3 також не виконує обовязки, встановлені п.3 договору.

15.06.2016 року позивач звернулась до Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області з проханням відновити зв'язок з набувачем ОСОБА_2 Перевірка за її повідомленням була припинена в зв'язку з неможливістю встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 через те, що територія АР Крим не підконтрольна Україні.

Позивач самостійно утримує себе за рахунок своєї пенсії, самостійно оплачує житлово- комунальні послуги.

Позивач в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заперечення проти позову не надав.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

02.11.2012 року між сторонами укладений договір довічного утримання. Згідно з п.1 договору позивач передала у власність відповідачів в рівних частках кожному, квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до п.3 договору відповідачі зобовязались довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати її продуктами харчування, одягом, піклуванням, необхідною допомогою та зберегти у її користуванні квартиру безкоштовно. Здійснювати оплату комунальних послуг за свій рахунок. Щомісячне утримання складає еквівалент 300,00 грн. Вони зобовязані забезпечити позивача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчуженій квартирі. У разі її смерті відповідачі зобовязані поховати її та здійснити монтаж надмогильного памятника. Зазначені обставини підтверджуються копією договору.

Відповідно до п.8 договору, ст.334 ЦК України, відповідачі провели державну реєстрацію договору та набули у власність, в рівних частках, квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 07.11.2012 №36150391.

З 20.02.2014 року - початку тимчасової окупації території АР Крим, позивач втратила зв'язок з відповідачем ОСОБА_2 який проживає на зазначеній території. 15.06.2016 року позивач звернулась до Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області з проханням відновити зв'язок з набувачем ОСОБА_2 Перевірка за її повідомленням була припинена в зв'язку з неможливістю встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 через те, що територія АР Крим не підконтрольна Україні. Зазначені обставини підтверджуюються листом Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 21.06.2016 №5650/87/02-2016, висновком від 17.06.2016 року.

Набувач ОСОБА_3 також не виконує обовязки, встановлені п.3 договору, що вона визнала.

Позивач самостійно утримує себе за рахунок своєї пенсії, самостійно оплачує житлово- комунальні послуги, що підтверджую квитанціями про сплату послуг.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів пояснення позивача в позовній заяві про невиконання відповідачами зобов'язань за договором довічного утримання.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову з наступних підстав.

Суд встановив, що спірний договір укладений сторонами правомірно, на підставі глави 57 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.749 ЦК України у спірному договорі визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач мала забезпечувати відчужувача.

Відповідно до ч.3 ст.746 ЦК України, якщо набувачами за договором довічного утримання є кілька фізичних осіб, їх обов'язок перед відчужувачем є солідарним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.757 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Суд встановив, що відповідачі порушили свої обов'язки, визначені умовами спірного договору, а саме не зберегла право позивача на безкоштовне та безоплатне проживання у набутій ними квартирі, адже позивач самостійно, за власні кошти сплачує житлово-комунальні послуги, не утримують позивача.

На підставі зазначеного спірний договір підлягає розірванню на вимогу позивача відчужувача за спірним договором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про розірвання договору довічного утримання,- задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання від 02.11.2012 року, укладений з однієї сторони - ОСОБА_1, з другої сторони - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №3121, повернувши сторони в первісний стан.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: