АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4856/16 Справа № 183/791/16 Головуючий у 1 й інстанції - Дубовенко І. Г. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

МТСБУ звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2016 рокута ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с.48-50).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування (а.с.43-45).

Як на підстави апеляційної скарги, МТСБУ посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.48-50).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.05.2012 року о 23-10 годині водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «ВМW 535і» державний номер НОМЕР_1 рухався по вул. 6-ї Стрілецької дивізії з боку пр. К. Маркса в напрямку вул. Набережної Перемоги в м. Дніпропетровську, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння в районі вул. Набережної Леніна змінив напрямок свого руху ліворуч та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Acura» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку ліворуч, що належить на праві власності ОСОБА_4 Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2012 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.ст. 124,130 ч.1 КпАП України визнано водія ОСОБА_2 (а.с.12).

Розмір завданих ОСОБА_4, збитків внаслідок ДТП, відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження № Еф-104/12 від 06.08.2012 року склав 17 073 грн. 91 коп.

МТСБУ, на підставі підпункту «а» пункту 41.1 статті 4.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сплатило ОСОБА_4 17 073 грн. 91 коп., в межах обов'язкового ліміту відповідальності МТСБУ, відповідно до платіжного доручення № 1/1-17616 від 11.06.2013 року.

Крім того МТСБУ понесло витрати на послуги аварійного комісару в розмірі 793 грн. 10 коп., відповідно до платіжного доручення № 2061 від 21.05.2013 року.

З позовом до суду про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування позивач звернувся 22.02.2016 року, право вимоги у позивача до ОСОБА_2 виникло з 03.05.2012 року - тобто з дня страхового випадку.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст.ст. 257,261,993,1187,1188 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Доводи МТСБУ в апеляційній скарзі про те, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, не можуть бути прийняти до уваги з наступних підстав.

Із позовної заяви, поданої МТСБУ, про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, та з обставин справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в Страховій компанії "КРЕДО" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2289094, терміном дії від 25.02.2012 року по 24.02.3013 року.

Відповідач ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначені правовідносини регулюються нормами ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України.

Між тим, підмінивши суброгацію поняттям регрес, МТСБУ просило до спірних правовідносин застосувати правову норму ст. 1191 ЦК України.

Однак природа правових наслідків за настанням суброгації є відмінною від регресу.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 постанови від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Перебіг строку позовної давності обраховується з моменту виплати коштів у випадку, коли особа, яка провела таку виплату, має право регресної вимоги.

У вказаній справі право вимоги ґрунтується на суброгації, а не регресі.

При суброгації перебіг строку позовної давності починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову, в т.ч. щодо часу виникнення права на позов, - з моменту ДТП, в результаті якої заподіяно шкоду.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України суд зобов'язаний застосувати позовну давність за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.41).

Інші доводи МТСБУ в апеляційній скарзі є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справ.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: