Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка С.С., Буцяка З.І.,

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1330,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 листопада 2015 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання у вищому навчальному закладі, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що він не має постійного місця роботи та не може сплачувати встановлену суму коштів. Зазначає, що він проживає з своїми батьками, які постійно хворіють, є пенсіонерами і тому потребують його допомоги. Вказує, що через незадовільний стан здоровя також потребує лікування.

Судом не взято до уваги, що ОСОБА_3 проживає окремо від батьків, а тому позивачка не має права звертися до суду з вказаними позовними вимогами.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В запереченні на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дочка відповідача продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки відповідач не працює, то до стягнення підлягають аліменти на утримання дочки до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу.

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України).

Частиною 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно розяснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" батьки зобовязані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначений обов'язок, згідно з засадамист. 141, 199 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п.3 ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що відповідач є батьком ОСОБА_3, 23 листопада 1996 року.

З 01 жовтня 2014 року ОСОБА_3 вступила на денну форму навчання до 1 курсу Вищої Банківської школи у м. Вроцлаві (ОСОБА_4), факультет «фінанси і бухгалтерський облік», що підтверджується договором про надання освітніх послуг для студентів (а. с. 19-21). Згідно довідок навчального закладу таке навчання є платним, триватиме три роки, вартість освітніх послуг за 2014-2015 роки становить 3450 злотих, за 2015-2016 роки 4 250 злотих.

ОСОБА_3 продовжує навчання, не працює та перебуває на повному утриманні матері, а тому потребує матеріальної допомоги.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом вірно встановлено, що відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому у відповідності до ч.1 ст.184 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неспроможність відповідача сплачувати аліменти, оскільки останній є особою працездатного віку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не може надавати допомогу дитині оскільки допомагає своїм батькам, не свідчать про перебування таких осіб на його утриманні, оскільки батьки відповідача є пенсіонерами та одержують пенсію за віком, яка забезпечує їм відповідний прожитковий мінімум, а тому вони не можуть відноситися до утриманців відповідача.

ОСОБА_1 не надано доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину та не надано доказів того, що він будь-яким способом допомагає матеріально свій дочці, а судом таких доказів не здобуто.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1330,00 грн. на дитину.

Оскільки позивачка досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовжує навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальну допомогу, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, однак суд помилково визначив, що розмір аліментів на дитину повинен становити розмір прожиткового мінімуму на одну особу та не врахував, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, тому рішення в цій частині підлягає зміні.

За таких обставин, визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дітей є дещо завищеним, не відповідає засадам розумності і справедливості, а тому підлягає зменшенню до 900,00 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 316 ЦПК України, ст. 181, 182, 184, 199, 200, СК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 з 1330 грн. до 900 грн. щомісячно.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :