АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1931/16 Головуючий 1 інстанції - Лазюк С.В.
Справа № 638/6507/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 64 672,85 грн.

В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що 8 січня 2014 року уклав із відповідачем договір безпроцентної позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у розмірі, еквівалентному 5750 доларів США, що на дату подання позову до суду встановлює за офіційним курсом Національного банку України 64 672,85 грн. (за офіційним курсом НБУ 100 доларів США = 1124,7453 грн., з умовою їх повернення до 08.04.2014 року.

Договір укладений у простий письмовій формі у вигляді розписки, яку відповідач написав власноруч. По закінченню зазначеного в розписці строку відповідач борг не повернув, добровільно виконувати зобов'язання відмовляється.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання суду першої інстанції не з'явився, про причини неявки не повідомив. Клопотання про слухання справи за його відсутністю до суду не надходило. Тому судом ухвалено заочне рішення.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2014 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 64 672 гривень 85 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що борг повернув у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того,що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, які були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Отримання грошових коштів за договором позики від 08.01.2014р. підтверджується розпискою, написаною відповідачем, яка є доказом передання грошей. Невиконання відповідачем обов'язків щодо повернення грошових коштів підтверджується знаходженням боргового документу у позикодавця.

Судова колегія знаходить вказаний висновок обгрунтованим, відповідаючим обставинам справи та вимогам закону.

Судовим розглядом та матеріалами справи встановлено, що 8 січня 2014 року між відповідачем та позивачем був укладений договір безпроцентної позики у простий письмовій формі. Згідно цього договору відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі, еквівалентному 5750 доларів США, що на дату подання позову до суду встановлює за офіційним курсом Національного банку України 64 672,85 грн. (за офіційним курсом НБУ 100 доларів США = 1124,7453 грн. ). Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою від 08.01.2014 р., яку відповідач написав власноруч.

Згідно розписки відповідач зобов'язався повернути позичені кошти не пізніше 08.04.2014 року. Однак в узгоджений сторонами строк ОСОБА_1 не виконав свої обов'язки щодо сплати боргу. Цей факт підтверджується знаходженням оригіналу розписки у позивача. Оригінал вказаної розписки оглянутий в судовому засіданні апеляційного суду та долучений до матеріалів справи.

Відповідач в порушення умов договору позики свої обов'язки щодо повернення боргу не виконав.

Оскільки в добровільному порядку досягти згоди з відповідачем не вдається, то згідно ст. 509 ЦК України позивач має право вимагати від боржника- відповідача виконання його обов'язку та вимагати стягнення суми боргу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається.

Згідно до ст.ст. 1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, які були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отримання грошових коштів за договором позики від 08.01.2014р. підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно, яка є доказом отримання відповідачем грошей від позивача. Невиконання ОСОБА_1 обов'язків щодо повернення грошових коштів підтверджується знаходженням боргового документу у позикодавця. Тому ствердження апелянта та його представника про повернення боргу в повному обсязі спростовується знаходженням у позивача оригінала розписки.

В зв»язку з наведеним, суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються оригіналом розписки та підлягають задоволенню.

Позивач є інвалідом 2-ої групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Тому районний суд правильно відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнув судовий збір з відповідача на користь держави.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставою для перегляду рішення суду першої інстанції та ухвалення нового.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: