Справа № 285/1703/16-ц
провадження у справі № 2/0285/1064/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….….Літвин О.О.

за участю секретаря………………Сарган О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: доньки Дар`ї, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину та на своє утримання до досягнення найменшою дитиною трьохрічного віку у розмірі 500 грн. щомісячно.

В обґрунтування позову зазначила, що діти повністю знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість і може утримувати як своїх доньок, так і неї.

Сторони в судове засідання не прибули, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Окрім того, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач частково заперечив та просив стягувати з нього лише аліменти на дітей в розмірі по 500 грн. на кожного.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).

Способи виконання обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2011 року та є батьками неповнолітніх доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли, вони проживають спільно з позивачем, окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сімї від 09.06.2016 року.

У відповідності до ст. 84 СК України позивач має право на утримання від відповідача, батька найменшої доньки ОСОБА_3, до досягнення нею віку трьох років незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, оскільки вона виховує спільну з відповідачем дитину, а тому, незважаючи на її дохід, чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар'єрному зростанні, громадському та світському житті.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було.

Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям та дружині, на момент розгляду справи не існує.

Відповідач є здоровою молодою особою 30 років; офіційно не працює; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не достатньо приймає участі в вихованні неповнолітніх доньок та не створює всі необхідні умови для їх розвитку і життя; позовні вимоги визнав частково, відтак він спроможний сплачувати аліменти.

Обовязок по утриманню неповнолітньої дитини не може бути покладений виключно на її матір.

Однак, на думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу та для дітей відповідного віку (1 228 грн. для дітей віком до 6 років, 1 399 грн. на одну особу), позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наявність певних обмежень позивачки для самореалізації в період виховання малолітньої дитини та її потребу у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та зобовязаний брати участь у забезпеченні благополуччя дружини протягом перших років після народження дитини; розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за червень 2016 року вона становила 4 416 грн.), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів щомісячнона утримання дітей по 700 грн. та на утримання дружини в розмірі 300 грн.

Це відповідатиме як інтересам дівчаток та їх матері, так і засадам розумності, виваженості і справедливості.

Відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити дівчаткам дошкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну, що дорівнює приблизно 40,5 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А позивачкою, в свою чергу, не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі.

Як відповідач, так і позивачка, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне їх утримання.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 84, 141, 180-184, 191 СК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 16 червня 2016 року до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьохрічного віку до 15 серпня 2018 року, починаючи стягнення з 16 червня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин