Справа №521/6723/15-ц
Провадження №2/521/3572/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" вересня 2016 р. Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Мазун І.А.
при секретарі - Бурдейному В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1, треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 про визнання договору страхування недійсним, -
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1, треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 про визнання договору страхування недійсним.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі та вказував на те, що на момент укладення спірного полісу ОСОБА_2 дійсно працював начальником управління страхування в м. Одесі та Одеській області та до його повноважень входило укладення та видача страхових полісів, просить позов задовольнити та проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити в заявлених позовних вимогах.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, сповіщався за наявною у справі адресою.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1, треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору страхування, необхідно - залишити без задоволення за наступних обставин.
В судовому засіданні встановлено, що 15.05.2014р. між сторонами було укладено договір страхування, оформлений полісом № АІ/0574683 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким ОСОБА_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як володільця автомобіля JAC, державний номерний знак НОМЕР_1.
Згідно з договором страхування ОСОБА_1, як страхувальник, зобов'язався сплатити на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (страховика) страховий платіж взамін зобов'язання останнього протягом одного року відшкодовувати завдану третім особам шкоду під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбудеться за участю забезпеченого транспортного засобу JAC, державний номерний знак НОМЕР_1.
На підтвердження укладення договору страхування відповідачеві 15.05.2014 року було видано поліс № АІ/0574683, в якому зазначено, що страховий платіж в сумі 726,62 грн. сплачений 15.05.2014р. о 15.15 год.
31.10.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення від ОСОБА_3 про ДТП, що сталося 24.10.2014 року о 10 год. 00 хв. в м. Одеса, за участю транспортного засобу «Jac», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 і транспортного засобу «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3
Звертаючись до суду з позовом про визнання договору страхування недійсним, позивач, як на підставу задоволення своїх вимог послався на те, що спірний договір не відповідає внутрішній волі позивача, був укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника позивача, що бланк страхового полісу не був реалізований та страхувальником не було внесено страховий платіж.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування " від 07 березня 1996 року (з відповідними змінами) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).
Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Копія полісу № АІ/0574683 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був досліджений в судовому засіданні, зі змісту якого вбачається, що сторони під час укладення договору страхування дійшли згоди з усіх істотних умов договору, даний договір містить необхідні реквізити, в тому числі підпис страхувальника і агента страховика та печатку страховика.
Таким чином, наведене вище спростовує доводи позивача щодо фактичного неукладення договору страхування між сторонами.
Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлене договором.
Відповідно до ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.
Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо:
1) його укладено після настання страхового випадку;
2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації.
Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1, ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з вимогами ч.2, ч.3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Суд вважає, що посилання позивача як на підставу задоволення своїх вимог на те, що спірний договір страхування від імені позивача був укладений якоюсь фізичною чи юридичною особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника позивача, є необґрунтованим та спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Посилання позивача на невідповідність договору страхування ч.3 ст.203 ЦК України також є необґрунтованим та безпідставним, оскільки з полісу № АІ/0574683 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що від імені страховика його підписано агентом. Строк його дії починається з 00 годин 16 хвилин 16.05.2014 року до 13.05.2015 року. Страховий платіж у розмірі 726,62 грн. сплачено 15.05.2014 року. Також вказано, що договір набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, в примітці зазначено, що страхувальнику видано спеціальний знак АІ № 0574683. Наведене свідчить про те, що сторонами в договорі страхування узгоджені усі істотні умови та містяться всі необхідні реквізити.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
З урахування встановленого та відповідно до положень вказаних вище норм законодавства суд приходить до переконання, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності правочину, а тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 16, 18, 21, 27 Закону України «Про страхування», ст..ст.203, 215, 509, 626, 638, 979, 981-983, 998 Цивільного кодексу України, ст. 18 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1, треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 про визнання договору страхування недійсним відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем в загальному порядку.
Суддя І.А.Мазун