АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника відповідача БондаренкоА.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», третя особа: ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПАТ «РОДОВІД БАНК», в якому просила визнати припиненою поруку за договором поруки № 77.1/АК-01589.08.2-З/П від 02.09.2008, укладеним між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_4, посилаючись на те, що без згоди поручителя було змінено обсяг його відповідальності, а тому, в силу вимог закону, порука є припиненою.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.07.2016 позов задоволено - визнано припиненою поруку за договором поруки № 77.1/АК-01589.08.2-З/П від 02.09.2008, укладеним між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_4

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на умови укладеного між сторонами договору поруки за якими поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором , а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 в електронному листі просив відкласти розгляд справи у зв'язку із знаходженням його поза межами України. Разом з цим, ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, а також не просила відкласти розгляд справи у зв'язку з відсутністю її представника. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що обсяг відповідальності поручителя був збільшений без його згоди, що є підставою для припинення поруки у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 02.09.2008 між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір на загальну суму 17 323,91 доларів США, терміном до 02.09.2015, зі сплатою 7,70 відсотків річних (а.с. 17-20).

Також, 02.09.2008 між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за яким остання зобов'язувалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором, в тому числі й по сплаті відсотків в розмірі 7,70% річних (а.с. 27, 28).

В подальшому, 21.10.2008 між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 02.09.2008, в якій сторони, зокрема встановили проценту ставку по кредиту в розмірі 9,7% річних (а.с. 29, 30).

Більш того, 22.05.2009 між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_5 було укладено ще одну додаткову угоду до кредитного договору від 02.09.2008, в якій сторони, зокрема, встановили проценту ставку по кредиту в розмірі 8,7% річних (а.с. 31, 32).

При цьому, слід зазначити, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що поручитель був обізнаний про підвищення відсоткової ставки по кредиту та надав свою згоду на таке підвищення.

У відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняєтьсяз припиненням забезпечення нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Правову позицію щодо припинення договору поруки у зв'язку із зміною обсягу зобов'язання висловив Верховний Суд України в постанові у справі № 6-20цс11 від 21.05.2012, згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору.

Крім того, подібна позиція висловлена в постановах ВСУ від 21.05.2012 у справі № 6-18цс11 та від 18.06.2012 у справі № 6-73цс12.

Тобто, змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

Також, слід звернути увагу на те, що іншим важливим моментом припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, що потребує з'ясування, є форма вираження згоди поручителя на зміну зобов'язання, забезпеченого порукою.

Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов'язання, то, як зазначалося вище, істотними умовами договору поруки є обов'язкове посилання на основне зобов'язання, його зміст, розмір, визначення обсягу відповідальності поручителя, зміна зобов'язання, забезпеченого порукою, тягне і зміни у договорі поруки та за своєю правовою природою фактично є і зміною умов договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Враховуючи зазначене вище, а також вимоги ст. 547 ЦК України щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобов'язання у письмовій формі, згода поручителя має надаватись виключно в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку ВСУ (постанова від 05.06.2013 у справі № 6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

У зв'язку із цим, враховуючи вимоги до письмової форми правочину, встановлені ст. 207 ЦК України, допустимо, щоб згода поручителя була висловлена у будь-якій письмовій формі (листі, заяві, телеграмі тощо), головне, щоб вона була явно вираженою і відповідала дійсній волі поручителя.

Таким чином, встановивши, що відбулась зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про припинення поруки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував умов укладеного між сторонами договору поруки за якими поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені між банком та позичальником до закінчення строку його дії, є безпідставними і не можуть братись до уваги, оскільки вони не відповідають вимогам закону.

З вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення, яке спрямоване на захист майнових інтересів поручителя.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», третя особа: ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва