Справа № 344/1380/16-ц
Провадження № 2-п/344/96/16
У Х В А Л А

01 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з: ОСОБА_1,

за участю заявника ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 12.05.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 12.05.2016 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за договором від 10.03.2006 року в сумі 19638.74 грн., стягнення судових витрат.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, судом встановлено наступне.

За змістом ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні заявник, акцентував увагу суду на тому, що він. не отримував повістки про дату судових засідань, а тому не мав можливості бути присутнім під час розгляду справи в суді.

Однак, як вбачається із матеріалів справи на адресу заявника надсилалися судом повістки про призначення судових засідань, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про поштове отримання повістки (а.с.28), а також конвертом із повісткою, який судом відправлявся на адресу відповідача та повернувся до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.36-38).

Відповідно до ч.8 ст. 76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Щодо твердження заявника про неотримання повісток чи повідомлень про дату судового засідання на електронну адресу, суд звертає увагу заявника на те, що згідно з наказом Державної судової адміністрації України № 119 від 20 вересня 2013 року повідомлення про дату судового засідання здійснюється за допомогою СМС-повідомлень на мобільний телефон. Для формування підписки необхідно було подати відповідну заяву, яку заявником під час розгляду справи не було подано, а електронним варіантом направляються саме процесуальні документи (ухвали, рішення тощо), а не виклики до суду. Окрім того, сторони належним чином повинні здійснювати свої процесуальні права та обовязки, та цікавитися розглядом справи в суді у власних інтересах.

Підставами скасування заочного рішення заявник також називає: відсутність його підпису на ОСОБА_3 з ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг та підтвердження того, що саме додані до позову ОСОБА_4 і Правила є складовою частиною укладеного між сторонами договору від 10.03.2006 року; відсутність доказів того, що заявник ознайомлений із розміром відсоткової ставки, умов кредитування та строку дії договору; відсутність підтвердження того, що ОСОБА_2 отримував кошти за договором чи погашував заборгованість по договору, та видачу йому кредитної картки за даним договором.

В судових засіданнях були спростовані твердження заявника та не надано доказів на обґрунтування заяви про скасування заочного рішення, а судом не встановлено такі підстави скасування виходячи з тих доводів, які вказував заявник у заяві.

При цьому, суд звертає увагу на те, що підставою для скасування заочного рішення є поєднання в сукупності двох обставин це неналежне повідомлення про дату судового засідання в сукупності з наявністю доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Щодо доводів у заяві щодо відсутності підпису заявника - позичальника на ОСОБА_4 та правилах надання банківських послуг та підтвердження того, що саме додані до позову ОСОБА_4 і Правила є складовою частиною укладеного між сторонами договору від 10.03.2006 року, то такі доводи не є доведеними, оскільки підписуючи заяву від 10.03.2006 року позичальник погодився, що дана заява спільно з Умовами та правилами надання банківських послуг, з якими він ознайомився, складає договір кредиту (а.с.7 зв). ОСОБА_4 і Правила надання банківських послуг є офіційною публічною інформацією, і підписання таких документів зі сторони позичальників саме даного банку не передбачалося в жодних кредитних відносинах. Тому, доводи заявника щодо цього, не є підтвердженими при розгляді судом даної заяви.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність доказів того, що він ознайомлений із розміром відсоткової ставки, умов кредитування та строку дії договору, то такі доводи є також безпідставними, оскільки розмір відсоткової ставки зазначено в заяві від 10.03.2006 року, яка ним підписана, що і не заперечується, а саме 3% в місяць, а отже 36% річних, саме така ставка і застосована позивачем у позовних вимогах та розрахунку боргу.

Щодо обставин зазначених в заяві про перегляд заочного рішення про відсутність підтвердження того, що ОСОБА_2 отримував кошти за договором чи погашував заборгованість по договору, та видачу йому кредитної картки за даним договором, то такі доводи також спростовані матеріалами справи та наданої позивачем інформації про видачу позичальнику кредитної картки № 049410, № 111947, № 167213 та № 115111, про дві з яких, сам заявник підтвердив про отримання, а по двох не пригадував щодо таких номерів, однак і не заперечив наявність таких, як і те, що він частково погашав кредитні зобовязання. І як вбачається з розрахунку в матеріалах справи погашення останнє відбулося 08.05.2013 року, попередньо погашення також відбувалися з часу отримання кредитних коштів.

Інших доводів та підстав для перегляду заочного рішення суду, заявник не заявляв, тому в межах заявлених вимог заяви, суд не вбачає підстав для перегляду заочного рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 12.05.2016 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Польська М.В.