Справа № 127/3993/14-ц Провадження № 22-ц/772/70/2016Головуючий в суді першої інстанції Король О. П.
Категорія 48 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Міхасішин І.В., Войтко Ю.Б.,

з участю секретаря судового засідання: Агеєва Г.В.,

та з участю: представника апелянта ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

Позов мотивовано тим, що малолітній син позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає окремо від нього, разом з матір'ю ОСОБА_5 та її батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9, за адресою: АДРЕСА_1, які чинять всілякі перешкоди участі позивача у вихованні сина, не дають можливості зустрічатись, спілкуватись, займатись розвитком дитини, мотивуючи це тим, що відповідач вийшла заміж та проживає з іншим чоловіком.

Сторони в шлюбі не перебували, в кінці 2012 року після розірвання стосунків з відповідачем позивач мав можливість зустрічатись з сином один раз на тиждень - в неділю. Крім того дитина мала можливість спілкуватись зі своєю бабусею - матір'ю позивача та тіткою - сестрою позивача, з якими у хлопчика були теплі, родинні відносини.

ОСОБА_3 є членом правління Спілки ветеранів війни в Афганістані, офіс якої знаходиться в м. Вінниці в будинку, в якому проживає ОСОБА_5 з сином, тому позивач раніше постійно брав сина з собою на різні заходи, які проводила спілка, для того щоб прищепити дитині патріотичні почуття, виховати в дусі поваги та любові до своєї родини, народу, Батьківщини. Проте в червні 2013 року ОСОБА_5 перестала давати можливість позивачу спілкуватись з дитиною та чинити перешкоди з метою припинити його побачення з сином, не допустити батька до участі у вихованні дитини.

Всі намагання ОСОБА_3 вирішити цю проблему призводять лише до конфліктів з відповідачем та її батьками, які чинять перешкоди його зустрічам з сином.

01.08.2013 року позивач змушений був звернутися за допомогою до служби у справах дітей Вінницької міської ради з проханням визначити спосіб його участі у вихованні сина, встановити конкретні дні зустрічей з ним, зобов'язати ОСОБА_5 інформувати про стан здоров'я дитини.

Протягом двох місяців відповідач ігнорувала запрошення на співбесіди з спеціалістами служби у справах дітей, не з'явилась вона і на два засідання комісії з питань захисту прав дитини. Лише після виїзду працівників служби за місцем проживання батьків ОСОБА_5 вона з'явилась на засідання третьої комісії та обіцяла в подальшому не чинити перешкод участі позивача у вихованні дитини.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.10.2013 року №223 «Про визначення порядку участі у вихованні малолітніх дітей» ОСОБА_3 встановили дні та години зустрічей з сином, а саме: середа з 16 год. до 20 год.; п'ятниця з 16 год. до 20 год.; неділя з 16 год. до 20 год. Також зобов'язали обох батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму харчування, стану здоров'я, інтересів дитини.

Після зазначеного рішення ОСОБА_5 через свою матір надала ОСОБА_3 можливість зустрітись з дитиною лише три рази.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_7.

Визначено ОСОБА_3 такі дні та години зустрічей з сином та надано можливість забирати сина до позивача додому, гуляти з ним без присутності ОСОБА_5 : середа з 16 год. до 20 год., п'ятниця з 16 год. до 20 год., неділя з 12 год. до 20 год.

Надано ОСОБА_3 можливість один раз в літньо-осінній період і один раз в зимовий період оздоровлювати сина ОСОБА_7 в санаторно-курортних та оздоровчих закладах на строк дії путівки або не менше, ніж на 21 день, не враховуючи часу на проїзд, без присутності ОСОБА_5.

Зобов'язано ОСОБА_5 повідомляти ОСОБА_3 про місце проживання сина ОСОБА_7, про зміну його місця проживання чи перебування, в тому числі про наміри виїхати з сином за межі м. Вінниці та надавати підтверджуючі документи про такі наміри.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погодившись із рішенням, представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково, а саме в частині не чинити перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_10. Визначити ОСОБА_3 такі дні та години зустрічей з сином та надати можливість забирати сина до позивача додому, гуляти з ним без присутності ОСОБА_11: середа з 16:00 до 20:00, п'ятниця з 16:00 до 20:00, неділя з 12:00 до 20:00. В решті позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи при вирішенні спору просив врахувати висновок органу опіки і піклування щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що дана скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою чиняться перешкоди ОСОБА_3 у батьківському вихованні його дитини, а тому враховуючи інтереси дитини та вимоги ст.ст. 153, 159 СК України визначив спосіб участі позивача у вихованні дитини шляхом зобов'язання ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_7; визначення ОСОБА_3 такі дні та години зустрічей з сином та надано можливість забирати сина до позивача додому, гуляти з ним без присутності ОСОБА_5 : середа з 16 год. до 20 год., п'ятниця з 16 год. до 20 год., неділя з 12 год. до 20 год.; надання ОСОБА_3 можливість один раз в літньо-осінній період і один раз в зимовий період оздоровлювати сина ОСОБА_7 в санаторно-курортних та оздоровчих закладах на строк дії путівки або не менше, ніж на 21 день, не враховуючи часу на проїзд, без присутності ОСОБА_5; зобов'язання ОСОБА_5 повідомляти ОСОБА_3 про місце проживання сина ОСОБА_7, про зміну його місця проживання чи перебування, в тому числі про наміри виїхати з сином за межі м. Вінниці та надавати підтверджуючі документи про такі наміри.

З такими висновками суду в повній мірі погодитися неможливо.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом по справі встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.02.2014 р. батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_3 і ОСОБА_5./а.с.4/

Дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_5 та її нинішнім чоловіком ОСОБА_12 і малолітньою дитиною, якій не виповнилось року, за адресою : АДРЕСА_2./а.с. 84,85/

Відповідач чинить перешкоди щодо участі позивача у вихованні сина, не дає можливості зустрічатись, спілкуватись, займатись розвитком сина ОСОБА_10.

Сторони в шлюбі не перебували, в кінці 2012 року після розірвання відносин з відповідачем позивач мав можливість зустрічатись з сином один раз на тиждень - в неділю. Крім того дитина мала можливість спілкуватись з бабою та тіткою позивача.

В матеріалах справи наявна характеристика ОСОБА_3, який є членом правління Спілки ветеранів війни в Афганістані, характеризується позитивно. /а.с. 10/

З червня 2013 року ОСОБА_5 відмовилась давати можливість позивачу спілкуватись з дитиною та чинить перешкоди з метою припинити його побачення з сином, не допускає батька до участі у вихованні сина.

Доказами створення цих перешкод є матеріали з кримінального провадження відносно ОСОБА_5/а.с.64,65/

01.08.2013 року позивач звернувся до служби у справах дітей Вінницької міської ради з проханням визначити спосіб його участі у вихованні сина, встановити конкретні дні зустрічей з ним, зобов'язати ОСОБА_5 інформувати про стан здоров'я дитини./а.с.7/

Протягом двох місяців відповідач ігнорувала запрошення на співбесіди з спеціалістами служби у справах дітей, не з'явилась на два засідання комісії з питань захисту прав дитини. Лише після виїзду працівників служби за місцем проживання батьків ОСОБА_5, вона з'явилась на засідання третьої комісії та обіцяла в подальшому не чинити перешкод участі позивача у вихованні дитини./а.с.8, /

Згідно з витягу рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.10.2013 року №223 «Про визначення порядку участі у вихованні малолітніх дітей» ОСОБА_3 встановлено дні та години зустрічей з сином, а саме: середа з 16 год. до 20 год.; п'ятниця з 16 год. до 20 год.; неділя з 16 год. до 20 год. Також зобов'язано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму харчування, стану здоров'я, інтересів дитини./а.с.5/

14.04.2014 року ОСОБА_3 надійшла відповідь за №Д-31/1748/34-01-9 від 13.02.2014 року про те, що працівники Служби у справах дітей Вінницької міської ради за його письмовим зверненням виходили за місцем реєстрації ОСОБА_5, проте їх не впустили у під'їзд, батько відповідача повідомив по телефону, що вдома їх немає та взагалі за цією адресою відповідач з дитиною більше не проживають, повідомити нове місце проживання відмовився. /а.с.8/

Згідно висновку від 14.05.2014 р. за №01-00-011-1982д про доцільність визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити такий спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7: середа з 16 год. до 20 год.; п'ятниця з 16 год. до 20 год.; неділя з 16 год. до 20 год.; оздоровлення дитини з батьком один раз протягом року; рекомендувати матері дитини повідомляти батька про зміну місця проживання дитини, рекомендувати батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням стану здоров'я та інтересів дитини./а.с. 33/

Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться листи на ім'я ОСОБА_13 від начальника 2-ого ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області та начальника ВМВ УМВС України у Вінницькій області з приводу її звернення по питанню непорозуміння з колишнім співмешканцем ОСОБА_3, який погрожував їй фізичною розправою./а.с.45-47/

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин. що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Надавши позивачу можливість один раз в літньо-осінній період і один раз в зимовий період оздоровлювати сина ОСОБА_7 в санаторно-курортних та оздоровчих закладах на строк дії путівки або не менше, ніж на 21 день, не враховуючи часу на проїзд, без присутності ОСОБА_5, суд першої інстанції не взяв до уваги вік дитини, що навчається та вимоги ст.141СК України (рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини), тим самим виключив можливість матері оздоровлювати дитину самостійно, оскільки оздоровлення сина батьком двічі на рік та за бажанням матері оздоровлення сина двічі на рік( загалом чотири місяці в рік) порушить, як навчальний процес (відвідування дошкільного закладу) хлопчика, так і усталений спосіб життя малолітньої дитини.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що дитина ОСОБА_7 часто хворіє та потребує санаторно-курортного лікування в період ремісії, мати хлопчика на даний час можливості поїхати з сином на лікування в санаторій не має, а тому колегія суддів приходить висновку про доцільність надання дозволу позивачу оздоровлювати дитину один раз на рік, що також не суперечить висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 14.05.2014 року № 01-00-011-19828 та рекомендаціям лікарів. /а.с.9, 33-34/

Враховуючи напружені стосунки, що склались між батьками хлопчика, вік дитини, колегія суддів приходить висновку про доцільність проведення ОСОБА_3 оздоровлення сина без присутності ОСОБА_5

Виходячи із встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що з метою найбільш повного дотримання інтересів малолітньої дитини при визначенні способу спілкування з нею батька, необхідно змінити частини 4 та 5 резолютивної частини рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2015 року, виклавши їх у наступній редакції: надати ОСОБА_3 можливість один раз в рік, відповідно до рекомендацій лікаря оздоровлювати сина ОСОБА_7 в санаторно-курортних та оздоровчих закладах на строк дії путівки, не враховуючи часу на проїзд, без присутності ОСОБА_5; зобов'язати батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму харчування, стану здоров'я та інтересів дитини. У частині вимог позивача про надання йому можливості двічі на рік брати з собою дитину на відпочинок на термін не менше, ніж 21 день без путівки та зобов'язання відповідачку надавати підтверджуючі документи про її намір виїхати з сином за межі міста Вінниці та зміну місця проживання (перебування) відмовити, у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, п.3.ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2015 року змінити, виклавши абзаци четвертий та п'ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Надати ОСОБА_3 можливість один раз у рік, відповідно до рекомендацій лікаря оздоровлювати сина ОСОБА_7 в санаторно-курортних та оздоровчих закладах на строк дії путівки, не враховуючи часу на проїзд, без присутності ОСОБА_5.

Зобов'язати батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму харчування, стану здоров'я та інтересів дитини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ( викладених у пунктах 4, 5 прохальної частини позовної заяви від 19.03.2014 року) відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.О. Голота

Судді: І.В. Міхасішин

Ю.Б. Войтко

/підписи/

Згідно з оригіналом: