Справа № 342/540/16-ц
Провадження № 2/342/422/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Городенка

Городенківськийрайонний суд Івано-Франківськоїобласті в складі:

головуючогосудді ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору №б/н від 09.04.2014 року недійсним

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 згідно якого просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12703,47 грн. за кредитним договором №б/н від 09.04.2014 року, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6277,88 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4494,47 грн., 850,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 581,12 грн. штрафу (процентна складова). В обгрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.04.2014 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти позичальнику в розмірі, встановленому договором. Проте, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання, за вказаним договором, не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 04.04.2016 року має заборгованість у розмірі 12703,47 грн.. яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6277,88 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4494,47 грн., 850,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 581,12 грн. штрафу (процентна складова).

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", в якому просить захистити порушене право ОСОБА_2 як начебто споживача фінансових послуг, у зв'язку із цим кредитний договір № б/н від 09.04.2014 року (чи від іншої дати) про надання кредиту в сумі 7000 грн., що начебто укладено з ПАТ "ПриватБанк", визнати недійсним, в т.ч. визнати його укладення під впливом обману ОСОБА_2, який вчинено з боку ПАТ КБ "ПриватБанк" та застосувати наслідки недійсності кредитного договору № б/н від 09.04.2014 року (чи від іншої дати), який ніби то є на суму 7000 грн., а ураховуючи розмір, який має намір стягнути ПАТ КБ "ПриватБанк" з ОСОБА_2 через суд , у зв'язку із чим - відшкодувати за рахунок ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 12703,47 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 04.07.2016 року об'єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання кредитного договору № б/н від 09.04.2014 року з дня його укладення недійсним з первісним позовом ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та присвоєно обєднаній справі № 342/540/16-ц (провадження № 2/342/422/2016).

Ухвалами суду від 03 серпня 2016 року та 15 вересня 2016 року визнано обов'язковою явку в судове засідання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 для дачі пояснень по справі. За клопотанням представника ОСОБА_2-ОСОБА_4 витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну справу (в оригіналі) по кредитному договору №б/н від 09.04.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою суду від 24 жовтня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору №б/н від 09.04.2014 року недійсним, в частині визнання кредитного договору №б/н від 09.04.2014 року недійсним - залишино без розгляду.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Представник позивача за первісним позовом представник відповідча за зустрічним позовом ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " в судові засідання не з'явився. Ухвали суду від 03.08.2016 року та 15.09.2016 року не виконав, не надав суду кредитну справу (в оригіналі) по кредитному договору №б/н від 09.04.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Щодо зустрічних вимог ОСОБА_2 про визнання договору № б/н від 09.04.2014 року про надання кредиту в сумі 7000 грн. недійсним та стягнення моральної шкоди, пояснень та заперечень не надав.

Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні ствердила, що жодного кредиту у ПАТ КБ «Приватбанк» не брала, кредитний договір, «Анкету-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» не підписувала, кредитну карту не отримувала. Умови та правила не підписувала і такий документ їй не відомий. Заперечує що сплачувала будь-які суми на погашення кредиту. Зазначила, що у ПАТ КБ «Приватбанк» вона оформляла депозитний вклад на суму 18000 грн., який вона уже давно забрала і закрила. ОСОБА_2 та її представник проти задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитом заперечували. Вважають його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Просять звернути увагу на те, що в «Анкета-заявление о присоединение к условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» (далі Анкета-заявление) не вказано, що ОСОБА_2 бажає отримати кредитну картку, графа бажаний кредитний ліміт не заповнена, тобто якщо вважати «Анкета-заявление» кредитним договором, то в ньому сторонами не погоджено жодної істотної умови цього договору. Умови та правила надання банківських послуг, витяг з яких додані банком до позову, до яких начебто приєдналась, ОСОБА_2 не підписані, а тільки підписані головою правління банку, відсутні її реквізити, відсутня дата їх складання та не зазначені в «Анкета-заявление» як додатки до нього, відсутня жодна ідентифікуюча ознака на предмет їх невідємності від «Анкета-заявление». За таких обставин, просять в задоволені позову про стягнення заборгованості за кредитом відмовити повністю. Зустрічний позов просять задовольнити в частині стягнення з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 12703,47 грн. моральної шкоди, із-за перенесених шантажу та погроз зі сторони ПАТ КБ «ПриватБанк», який в такий спосіб безпідставно вимагав у ОСОБА_2 горшових коштів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 2, про кредитний договір.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що 09.04.2014 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір № б/н відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ «КБ «Приватбанк» стверджує, що у зв»язку з порушенням зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 04.04.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі 12703,47 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6277,88 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4494,47 грн., 850,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 581,12 грн. штрафу (процентна складова).

Відповідно до приписів норми ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається

Разом з тим суд зазначає, що в матеріалах справи міститься анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 09.01.2014 року, підписана ОСОБА_2, хоча як зазначено у позовній заяві договір №б/н було укладено 09.04.2014 року.

В даній анкеті-заяві, графа бажаний кредитний ліміт не заповнена, а також не міститься інформації про те, що ОСОБА_2 виявила бажання отримати будь-яку картку.

Суд звертає увагу на ту обставину, що саме по собі складення та підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не є договором кредиту та не свідчить про його укладення в подальшому.

Судом встановлено, що вказана анкета не містить відомостей про істотні умови договору, а саме про розмір грошових коштів, які банк зобовязується передати відповідачу, строки їх повернення, а також розмір відсотків які відповідач зобовязується сплатити за користування кредитом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Суд зазначає, що згідно ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладаєтьсяу письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обовязок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Проте, позивач ПАТ КБ «Приватбанк доказів укладання з відповідачем ОСОБА_2, як з позичальником та споживачем послуг банку, кредитного договору № б/н від 09.04.2014 року в письмовій формі, та надання відповідачу банком його примірника, як то встановлено ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суду ненадано.

Ухвали суду від 03.08.2016 року та 15.09.2016 року, якими визнано обов'язкову явку в судове засідання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 для дачі пояснень по справі, та витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну справу (в оригіналі) по кредитному договору №б/н від 09.04.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконано.

Представником ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надіслано листа, в якому зазначено, що кредитний договір було загублено в архівах банку.

Наведене є підставою для відмови у задоволенні даного позову з огляду на те, що позивачем не було виконано свого обов'язку із доказування обґрунтованості і правомірності його вимог.

В обґрунтування своїх вимог позивачем надано лише копію вищевказаної анкети-заяви, розрахунок заборгованості, довідку про умови кредитування по коритуванню кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду та витяг із умов і правила надання банківських послуг, які не можуть бути визнані належними і допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами саме з такими умовами повернення кредиту, на які вказує ПАТ «ПриватБанк».

Встановлені під час судового розгляду та наведені вище обставини, відсутність належних та допустимих доказів в обґрунтування отримання ОСОБА_2 грошових коштів, їх розмір, нарахованих відсотків та пені, можливе внесення коштів в рахунок погашення заборгованості, переконує суд в тому, що обставини наведені позивачем у позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі та відповідність вказаних нарахувань умовам кредитного договору.

Слід зазначити, що додані до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, на які посилається позивач та згідно умов яких банк може самостійно змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у наданих правилах відсутній підпис ОСОБА_2, що остання ознайомлена з вказаними правилами, та не є частиною укладеного відповідачем з банком 09.04.2014 року договору.

Відповідно до ч.1ст. 208 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

При цьому ч.2 ст. 208 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Вимоги до оформлення документів, в тому числі щодо їх підпису, встановлені в національному стандарті Державна уніфікована система документація ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», затвердженому Наказом Держспоживстандарту України від 07.04. 2003 року № 55, що є обовязковим для застосування в діяльності підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п. 5.23, п.5.26, п. 7.12 ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища. Підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків. Підписується кожна сторінка не прошитого багатосторінкового документу, з відтиском печатки підприємства, установи,організації, іншої юридичної особи

Наданий ПАТ КБ «ПриватБанк» витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 підписаний лише головою правління ПАТ КБ «Приватбанк», підпис ОСОБА_2 на ньому відсутній.

З усних пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні, відповідач в категоричній формі повідомила суд, що вказані умови їй для ознайомлення та підпису представниками банку не надавалися, з нею не узгоджувалися, їх примірник нею не підписувався та нею не отримувався, договір кредиту не оформляла, кредитну картку не отримувала.

Позивачем зазначений факт не спростовано.

За даних обставин, вказані умови не є складовою частиною договору №б/н від 09.04.2014 року, а їх положення не є обовязковими для сторони відповідача та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні справи.

Аналізуючи наявні уматеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № б/н від 09.04.2014 року та досягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.04.2014 року є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» слід відмовити.

Разом з тим суд зазначає, що відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для не врахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України висловлена упостанові від 11 березня 2015 року у справі 6-16цс15 та є обовязковою до застосування при розгляді справ іншими судами.

Що стосується заявленого ОСОБА_2 зустрічного позову про стягнення з ПАТ КБ "ПриватБанк" 12703,47 грн. моральної шкоди, суд вважає, що зустрічний позов в частині стягнення з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 12703,47 грн. моральної шкоди не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 4 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (майнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що ПАТ КБ «ПриватБанк» своєю поведінкою завдав їй моральної шкоди, із-за перенесених шантажу та погроз зі сторони ПАТ КБ «ПриватБанк», жодними доказами не підтверджено, в позовній заяві не зазначено з яких міркувань виходила ОСОБА_2, визначаючи розмір шкоди, а тому задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору №б/н від 09.04.2014 року недійсним в частині відшкодування за рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 12703грн.47коп. відмовити.

На підставі ст.ст. 208, 525, 526, 638, 639,1050,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 197, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору №б/н від 09.04.2014 року недійснимв частині відшкодування за рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 12703грн.47коп. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Федів Л.М.