Справа № 357/4438/16-ц Головуючий у І інстанції Дмитренко А. М.
Провадження № 22-ц/780/5115/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 28.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

28 версеня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участі секретаря Топольського В.О.,

розглянула матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2014 року на підставі письмового договору позики, посвідченого нотаріально, він передав в позику відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 362 500 грн., які відповідач зобов'язався повернути до 10.06.2015 року, однак зобов'язання своє не виконав. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25.01.2016 року, було стягнуто на користь позивача з відповідача суму боргу - 362 500 грн., 3 % річних за період з 11.06.2015 року по 28.08.2015 року в сумі 2 353,76 грн., судові витрати у розмірі 3648,54 грн.

На даний час суму боргу за рішенням суду відповідач не повернув, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача:

3 % річних з простроченої суми за період з 29.08.2015 року по 24.03.2016 року, що становить за 209 календарних днів 6 227,05 грн.;

інфляційні втрати з липня 2015 року по лютий 2016 року включно в сумі 8555,00 грн.;

проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ з 11.06.2015 року по 24.03.2016 року в сумі 72 758,23 грн.,

а всього 87 540 грн.28 коп. та судовий збір в сумі 875 грн. 40 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики в сумі 84 858 грн.77 коп. та судовий збір в сумі 848 грн.58 коп., всього 85 707 грн.35 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення процентів за користування, відповідач у своїй апеляційній скарзі просить рішення змінити, відмовивши позивачу у задоволенні цієї частини вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що при вирішенні спору суд першої інстанції порушив норми матеріального права, стягнувши проценти за користування грошовими коштами двічі з боржника за ст. 536 ЦК України та за 625 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2015 року по справі № 357/13336/15-ц 2/357/4136/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача борг в сумі 362 500 грн., 3 % річних за період з 11.06.2015 року по 28.08.2015 року в сумі 2353,76 грн. та судові витрати в сумі 3648,54 грн., всього 368 502 грн.30 коп., що слідує з копії цього рішення. Вказане рішення набрало законної сили.

Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість відповідача ОСОБА_2 становить: 3 % річних з простроченої суми за період з 29.08.2015 року по 24.03.2016 року, що становить за 209 календарних днів 6 227,05 грн.; інфляційні втрати з липня 2015 року по лютий 2016 року включно в сумі 8555,00 грн.; проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ з 11.06.2015 року по 24.03.2016 року в сумі 72 758,23 грн., а всього 87 540 грн.28 коп. та судовий збір в сумі 875 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (стаття 11 ЦК України).

Отже, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, де відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість на підставі рішення суду, такий обов'язок слід вважати грошовим зобов'язанням та на нього поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що судовим рішенням на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 368 502 грн.30 коп. Однак, станом на день звернення до суду з позовом відповідач не виконав зазначене судове рішення.

Відповідно дост. 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 1048 ЦК Українивизначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається із тексту договору позики, укладеного між сторонами 10.09.2014 року, позичальник зобов'язався погасити всю суму позики до 10 червня 2015 року. Сплати процентів за користування позикою сторонами визначено не було, а отже позивач не має права стягнення відсотків за користування коштами, за виключенням 3% річних в порядку визначеному ст. 625 ЦК України, в якості фінансової санкції за несвоєчасне виконання зобов'язань.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення в частині стягнення відсотків за користування позикою в розмірі 70 076,72 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 процентів за користування сумою позики, а в решті вимог залишити рішення без змін, у зв'язку з чим резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6 227,05 - 3% річних, 8 555 грн. - інфляційних витрат, а також судовий збір 551,20 гривень, всього: 15 333, 25 гривень (п'ятнадцять тисяч триста тридцять три гривні двадцять п'ять копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: