Справа № 212/4341/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Чайкіна І.Б.,

секретарі судового засідання Гавеля Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду міста ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до КРИВОРІЗЬКОЇ ОСОБА_3, ВИКОНКОМУ ЖОВТНЕВОЇ РАЙОННОЇ У ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ

У липні 2016 року ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернувся до суду із позовом до Криворізької міської ради (далі по тексту відповідач, КМР) та ВИКОНКОМУ ЖОВТНЕВОЇ РАЙОННОЇ У ОСОБА_4 про прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 листопада 2015 року батько позивача ОСОБА_5 помер, Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_2.

30 травня 2016 року приватний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причини відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому ОСОБА_5 мотивовано тим, що правовстановлюючі документи померлого не відповідають вимогам чинного законодавства.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати право власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив суд задовольнити його.

В судове засідання представник відповідача КМР не зявився, надав письмові пояснення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити позивачу в позовних вимогах,оскільки за життя спадкодавець не набув права власності на спадкове майно. Розгляд справи просив проводити за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача ВИКОНКОМУ ЖОВТНЕВОЇ РАЙОННОЇ У ОСОБА_4 не зявився, надав клопотання про перенесення розгляду справи, враховуючи строки розгляду справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а відтак про розгляд справи на підставі наявних доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням № 588 від 18.12.2013 року Органом приватизації виконкому Жовтневої районної у місті ради 18 грудня 2013 року було видано Свідоцтво № 855 на право власності на житло, відповідно до якого квартиру № 53 в будинку № 53 на 5-му мкр. Зарічний було передано у приватну часткову власність в рівних долях по 1/2 частині: позивачу: ОСОБА_2, та його батьку, ОСОБА_2 (а.с. 8)

Квартира складається з трьох кімнат, розташована на 9 поверсі девятиповерхового будинку, загальна площа квартири складає 72,4 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м.( а.с. 9). Після отримання квартири позивач в ній зареєстрований та постійно мешкає з 20.03.1998 року, про що свідчить реєстраційний штамп з відповідною відміткою в його паспорті (а.с.5 зворотній бік).

ОСОБА_5 є батьком позивача (а.с. 40).

28 листопада 2015 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть ОСОБА_6 1-КИ № 659408 видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 28.11.2015 року (а.с. 38).

ОСОБА_5 (брат позивача) та ОСОБА_7 (мати позивача) відмовились на користь ОСОБА_2 від спадку (а.с. 39, 41).

Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є його син ОСОБА_2.

Після смерті батька позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 1/4 частини квартири № 53 в будинку № 53 на 5-му мкр. Зарічний (а.с.46).

30 травня 2016 року приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причини відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому ОСОБА_5. Відмова мотивована тим, що правовстановлюючі документи померлого не відповідають вимогам чинного законодавства. Невідповідність полягає в тому, що Свідоцтво № 855 на право власності на житло від 18.12.2013 року не зареєстровано органом державної реєстрації відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Свідоцтво № 855 на право власності на житло від 18.12.2013 року видане Органом приватизації виконкому Жовтневої районної у місті ради, підписане керівником органу приватизації та завірене печаткою органу приватизації.

Право власності в установленому порядку в КП ДОР КБТІ зареєстроване не було, що підтверджується довідкою № 146593 від 15.04.2016 року, в якій зазначено, що відносно квартири № 53 в будинку № 53 на 5-му мкр. Зарічний в КП ДОР КБТІ відсутні будь-які дані (а.с.48).

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

З аналізу вказаних норм закону вбачається, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Виходячи з вимог статті 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Зокрема, частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

У силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Пленум Верховного Суду України в частині пятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Вказаної правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 11 грудня 2013 року № 6-121цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, на думку суду слід дійти висновку, що ОСОБА_5 за життя набув право власності на спірне нерухоме майно у вигляді 1/2 частки квартири за вказаною вище адресою, правовстановлюючим документом з приводу чого є свідоцтво про право власності, видане органом приватизації, і право власності на приватизоване житло у нього виникло з часу прийняття рішення про приватизацію, тобто ще за життя.

Разом з тим, як передбачено ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За положеннями ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

А відповідно до положень ч.ч.1, 5, 6 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Згідно зазначеної постанови нотаріуса, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру та проведення державної реєстрації, оскільки дана квартира не зареєстрована в КП «Бюро технічної інвентаризації».

Однак, те що право власності на квартиру не було зареєстровано, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, з якого вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту видачі свідоцтва про право власності, тобто право власності на вказану квартиру виникло з моменту сплати померлим паєнагромадження, відповідно до вищезазначеної довідки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України).

А в п. 6 цього ж Пленуму прописано, що «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права, в тому числі і права власності. Таким чином, на думку суду, у позивача достатньо правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ,суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до КРИВОРІЗЬКОЇ ОСОБА_3, ВИКОНКОМУ ЖОВТНЕВОЇ РАЙОННОЇ У ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину квартири № 53 в будинку № 53 на мікрорайоні 5 Зарічний в м. Кривому Розі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 28.11.2015 року

В іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: І. Б. Чайкін