Справа № 357/3921/16-ц Головуючий у І інстанції Жаріков О.В.
Провадження № 22-ц/780/4411/16 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 29 29.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц, ОСОБА_2

за участю секретаря Нагорної Г.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Агенства нерухомості «Власник» про стягнення суми авансу,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення грошових коштів із ОСОБА_4, які були ним їй передані в якості авансу відповідно до попереднього договору або договору завдатку від 30 вересня 2015 року в розмірі 20856 грн., стягнення грошових коштів з агентства нерухомості «Власник», які були ним йому передані, як оплата послуг відповідно вказаного договору в розмірі 5214 грн. та стягнення з відповідачів понесених судових витрат.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 30 вересня 2015 року між ним та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено попередній договір - договір завдатку про майбутнє оформлення нотаріального договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно п. 2 вказаного договору він - ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 завдаток в розмірі 800 доларів США та грошові кошти агентству нерухомості «Власник» в розмірі 200 доларів США. Оформлення основного договору купівлі - продажу квартири, згідно умов попереднього договору мало відбутись не пізніше 18 год. 00 хв. 30 жовтня 2015 року. Однак, 30 жовтня 2015 року договір-купівлі квартири між сторонами не було укладено. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18 листопада 2015 року та 18 грудня 2015 року було укладено аналогічні попередні договори. Однак, договір-купівлі квартири між сторонами так укладено не було. Грошові кошти, які відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України є авансом та були передані ним ОСОБА_4, агентству нерухомості «Власник» в добровільному порядку, згідно умов договору не повернуто.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, агентства нерухомості «Власник» про стягнення суми авансу - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду в повному обсязі та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неправильність встановлення судом обставин справи, порушення застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого КП КОР «Білоцерківське МБТІ».

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 30 вересня 2015 року було укладено попередній договір або договір завдатку, відповідно до якого сторони домовилися про майбутнє оформлення нотаріального договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1. Відповідно п. 2 вказаного договору ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 завдаток в розмірі 800 доларів США та завдаток агентству нерухомості «Власник» в розмірі 200 доларів США, за надані послуги.

18 листопада 2015 року та 18 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено аналогічні попередні договори, однак купівля-продаж квартири між сторонами не відбулась.

Позивач ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_6 зверталися до органів внутрішніх справ з приводу шахрайських дій відповідачки ОСОБА_4 щодо не повернення йому 800 доларів США, згідно договору завдатку та отримали висновок інспектора Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Сербіна В.С. від 28.01.2016 року щодо звернення до суду з цивільним позовом.

Згідно висновку інспектора Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Сербіна В.С. від 28.01.2016 року, опитана ОСОБА_4 вказала, що договір купівлі продажу не було укладено тому, що ОСОБА_3 разом з його матір'ю ОСОБА_6 самі відмовились купувати квартиру, мотивуючи своє рішення тим, що колишній чоловік ОСОБА_4 не знятий з реєстраційного обліку на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області щодо втрати користування ним квартирою.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача не порушені, так як між сторонами у справі існують інші цивільно-правові відносини, які не пов'язані з купівлею продажем квартири та укладенням в зв'язку з цим договорів завдатку. Оскільки позивач та відповідачі підписували договори завдатку і при цьому ОСОБА_3 передавав відповідачам в якості завдатку кошти в сумі 1000 доларів США, які йому не належать, а належать ОСОБА_6

Крім цього, позивач не довів ту обставину, що укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відбулося з вини ОСОБА_4 та те що кошти для придбання квартири , в розмірі 1000 доларів США належать йому , а не його матері ОСОБА_6

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, враховуючи наступне.

За змістом ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до змісту попереднього договору від 30 вересня 2015 року його сторонами є «Продавець» - ОСОБА_4 та «Покупець» - ОСОБА_3, які домовилися про передачу права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання п. 2 вказаного договору ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 завдаток в розмірі 800 доларів США та завдаток агентству нерухомості «Власник» в розмірі 200 доларів США, за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 не є стороною попереднього договору. Будь-які належні докази про надання ОСОБА_3 права укладати від її імені договори чи передачу йому коштів для цього - відсутні. Також, ОСОБА_6 не є та не може бути стороною у справі, оскільки немає належних доказів щодо порушення її прав у даному випадку.

Разом з цим, ОСОБА_3, як сторона попереднього договору від 30 вересня 2015 року є належним позивачем та звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Згідно із ч ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири укладений не був, а сторони лише домовилися укласти договір в майбутньому, передана ОСОБА_3 відповідачці ОСОБА_4 грошова сума в розмірі 800 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення грошових коштів в розмірі 5214 грн. з агентства нерухомості «Власник» не підлягають задоволенню, оскільки були ним йому передані, як оплата послуг відповідно попереднього договору від 30 вересня 2015 року та не підлягають поверненню згідно його умов.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України частковому відшкодуванню підлягають і витрати позивача понесені по сплаті судового збору при подачі позову та апеляційної скарги, яку апеляційний суд визнав частково обґрунтованою, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 926 грн. 01 коп. виходячи з розміру задоволених доводів апелянта.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, ст. 635, 570 ЦК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Агенства нерухомості «Власник» про стягнення суми авансу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 20 856 грн. авансу на користь ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 926 грн. 01 коп.

В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв