УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Коротуна В.М., Попович О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Служби безпеки України, треті особи: речниця Служби безпеки України ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_6, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 6 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, треті особи: речниця Служби безпеки України ОСОБА_5, ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ», про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації, в якому з урахуванням уточнень, просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, поширену

ІНФОРМАЦІЯ_1 Службою безпеки України на офіційному веб-сайті Служби безпеки України в мережі Інтернет в розділі «Новини» наступну інформацію, яка стосується його: «Служба безпеки України викрила канал виведення до Російської Федерації грошей, що привласнені ОСОБА_4, у сумі понад 10 млн. грн. Для виведення валюти за кордон одна з компаній холдингу «МАКО» фіктивно придбала обладнання в Російській Феденрації. Воно начебто мало імпортуватися на територію, яка на час фінансової махінації вже була непідконтрольна українській владі». Відповідач, поширивши таку інформацію, порушив його права і свободи та законні інтереси, оскільки повідомив інформацію, яка стосується його та не відповідає дійсності. Він не привласнював та не займався виведенням до Російської Федерації 10 млн. грн, тим більше через будь-яку компанію Жодних судових рішень (вироків) суду, якими б було встановлено такий факт, як на момент поширення такої інформації так і на день звернення з позовом. З урахуванням викладеного позивач просив суд позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня

2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 6 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює - (ч. 4 ст. 277 ЦК України).

Так, відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд вірно застосував ст. ст. 32, 40 Конституції України, ст. 277 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», а також роз'яснення, дані судам у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що розміщуючи на своєму офіційному сайті повідомлення про виявлення каналу виведення грошових коштів за межі України, Служба безпеки України інформувала про свою діяльність, яка проводиться відповідно до визначеної Законом України «Про службу безпеки України» компетенції, а не з метою поширення недостовірної інформації про позивача.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 6 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М. Коротун

О.В.Попович