РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року

Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,

при секретарі Недосєкіній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті,-

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 луч, АДРЕСА_1, перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_2, та який помер 14.04.2016 року. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що народилась 06.04.1964 року в с. Грушове Краснолуцького району Луганської області, 01.08.1981 р. Уклала шлюб з ОСОБА_3, який зареєстровано в п. Софіївка Краснолуцького міськвиконкому Ворошилоградської області, а/з №33 та прийняла прізвище чоловіка Хотян. Батько заяника ОСОБА_2 помер 14.04.2016 року на тимчасово окупованій території Луганської області, про що було видано свідоцтво про смерть серії І-ВВ №005039 від 19.04.2016 р., видане Відділом запису актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Заявникові було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її батька, оскільки останній помер на території, що є тимчасово окупованою територією, а тому видані документи на вказаній території не створюють правових наслідків.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання зявилась, доводи заяви підтримала та просила задовольнити її в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Харківський міський відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що заявник є донькою ОСОБА_2, померлого 14.04.2016 року, що довідкою підтверджується свідоцтвом про народження від 05.05.1964 р. .

Судом встановлено та підтверджується від 09.12.2014 р. № НОМЕР_1, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 луч, АДРЕСА_1, перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_2.

У березні 2016 року ОСОБА_2 поїхав на тимчасово окуповану територію, там потрапив до лікарні та помер, про що надано довідку з лікарні про причину смерті.

Факт смерті ОСОБА_2 14.04.2016 року підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВВ №005039 від 19.04.2016 року, виданого Відділом запису актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, довідкою про причину смерті з лікарні, де помер ОСОБА_2 та довідкою про погребіння.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Висновок ЄСПЛ сформульований у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званий намібійський виняток, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосовано до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоді особам, які проживають на такій території.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Згідно п.13.Постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть ОСОБА_2, однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно Постанови пленуму ВСУ N5 заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 14.04.2016 року в с. Грушове Краснолуцького району Луганської області.

Керуючись ст.ст. 257-259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_4, заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 луч, АДРЕСА_1, перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_3 та помер 14 квітня 2016 року у с. Грушове Краснолуцького району Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя-