ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5810/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"28" вересня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.,

за участю секретаря - Борисова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що 19.08.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір безпроцентної позики грошових коштів, згідно якого позивач надав відповідачу грошову позику у сумі 20 000,00 доларів США, що станом на дату укладення договору було еквівалентно 261 466,00 грн., на строк до 19.02.2015 року.

Позивач виконав умови договору позики та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі.

Разом з тим, відповідач умови договору позики належним чином не виконує і станом на 14.06.2016 року сума заборгованості перед позивачем складає 20 000,00 доларів США, що станом на дату подачі позову до суду еквівалентно 498 000,00 грн.

Крім того, 19.08.2014 року між сторонами з метою забезпечення згаданого договору поруки, укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно: житловий будинк АДРЕСА_1 (загальною площею 70,20 кв.м., житловою площею 42,60 кв.м.), що розташований на зареєстрованій земельній ділянці площею 0,1357 га, кадастровий номер якої: НОМЕР_2, який належить на праві власності відповідачу на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого Погребняком О.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.01.2012 року за реєстровим №155.

Зважаючи на неналежне виконання ОСОБА_3 умов договору позики від 19.08.2014 року ОСОБА_2 просив суд звернути стягнення на зазначений предмет іпотеки у вигляді житлового будинку.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак через свого представника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір безпроцентної позики грошових коштів, згідно якого позивач надав відповідачу грошову позику у сумі 20 000,00 доларів США, що станом на дату укладення договору було еквівалентно 261 466,00 грн., на строк до 19.02.2015 року (а.с.6).

Разом з тим, ОСОБА_3 умови договору позики належним чином не виконує і станом на 14.06.2016 року сума заборгованості перед позивачем складає 20 000,00 доларів США, що станом на дату подачі позову до суду еквівалентно 498 000,00 грн..

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно норм ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, 19.08.2014 року між сторонами з метою забезпечення згаданого договору поруки, укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно: житловий будинк АДРЕСА_1 (загальною площею 70,20 кв.м., житловою площею 42,60 кв.м.), що розташований на зареєстрованій земельній ділянці площею 0,1357 га, кадастровий номер якої: НОМЕР_2, який належить на праві власності відповідачу на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого Погребняком О.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.01.2012 року за реєстровим №155 (а.с.7-9).

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право iпотекодержателя на продаж предмета іпотека будь-якій особі - покупцеві на підставі рішення суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення наявної заборгованості за договором кредиту є обгрунтованою та відповідає приписам чинного законодавства України.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: зокрема, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Окрім того, ст. 38 цього Закону передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, у частині 6 визначає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Відповідно до п.п. 5.1.4. п.5 умов договору іпотеки, іпотекодержатель має право, у випадку невиконання іпотекодавцем зобов"язань за цим або невиконання позичальником зобов"язань за договором позики, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.7 цього договору та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами, задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і ході судових засідань.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за договором позики (безпроцентний) від 19.08.2014 року (який укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3) у сумі 20 000,00 доларів США, що станом на 14.06.2016 року за ставкою НБУ еквівалентно 498 000,00 грн., звернути стягнення згідно договору іпотеки від 19.08.2014 року на предмет іпотеки, а саме: житловий будинк АДРЕСА_1 (загальною площею 70,20 кв.м., житловою площею 42,60 кв.м.), що розташований на зареєстрованій земельній ділянці площею 0,1357 га, кадастровий номер якої: НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого Погребняком О.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.01.2012 року за реєстровим №155, шляхом продажу предмету іпотеки ОСОБА_2 за ціною продажу не нижче ніж 498 000,00 грн. з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з проведенням дій щодо корегування технічної документації, відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ОСОБА_2 всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки .

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 4980 (чотири тисячі дев"ятсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА