Справа № 760/9559/16-ц
Провадження № 4-с/760/130/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на дії та постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Людмили Юріївни,

в с т а н о в и в:

26.05.2016 заявник звернувся до суду із скаргою, у якій з урахуванням уточнених вимог, просив визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Л. Ю. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50753858 від 08.04.2016, скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50753858 від 08.04.2016 щодо стягнення з ОСОБА_2 користь ТОВ СК «Альфа-гарант» матеріальної шкоди у розмірі 7 165,53 грн. та зобов'язати ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27.04.2012 у справі № 2-2477/12.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.04.2012 у цивільній справі № 2-2477/12 за позовом ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, його позовні вимоги було задоволено.

У зв'язку з невиконанням боржником вищезазначеного рішення суду в добровільному порядку, він був вимушений звернутися до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Однак, 08.04.2016 державний виконавець виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист, який пред'явлений до виконання не відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 18 Закону «Про виконавче провадження», а саме: не містить індивідуального ідентифікаційного номера боржника.

Заявник стверджував, що таке рішення державного виконавця є протиправним, оскільки відомості щодо ідентифікаційного номеру боржника, його дати, місця народження, паспортні дані на момент видачі виконавчого листа не є обов'язковими у виконавчому документі та вказуються лише за наявності таких даних.

Крім цього, просив звернути увагу, що відповідно до частини другої статті 5 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець має право самостійно звернутися до компетентних органів щодо надання інформації, яка необхідна для проведення виконавчий дій, проте таких дій не вчинив.

Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, заявник стверджував, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є правовою підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Обґрунтовуючи свої доводи, посилався на постанову Верховного Суду України від 25.06.2014 у цивільній справі № 6-62цс14.

Представник заявника у судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, у якій просив здійснити розгляд скарги без його участі та вимоги, викладені в скарзі, підтримує у повному обсязі (а.с. 15; 30).

Представник ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги скарги належить задовольнити у частково з таких підстав.

Суд встановив, що 02.10.2012 Солом'янський районний су м. Києва видав виконавчий лист № 2-2477/12 у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду у розмірі 7 165,53 грн. (а.с. 7).

08.04.2016 державний виконавець виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50753858, оскільки виконавчий лист № 2-2477/12 не містить індивідуальний ідентифікаційний номера боржника (а.с. 5).

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З матеріалів справи випливає, що на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27.04.2012, яке набрало законної сили 07.05.2012, було видано виконавчий лист № 2-2477/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» матеріальної шкоди у розмірі 7 165,53 грн.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами статті 19 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи випливає, що заявник у встановлений законом строк пред'явив до виконання виконавчий лист № 2-2477/12 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Однак, державний виконавець відмовив заявнику у відкритті виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» матеріальної шкоди у розмірі 7 165,53 грн., оскільки виконавчий лист № 2-2477/12 не містить індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Проте, відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Отже, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є правовою підставою для відмови у відкритті державним виконавцем виконавчого провадження.

Зазначений правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 25.06.2014 у цивільній справі № 6-62цс14 та відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК враховується судом при вирішенні цієї справи.

Оскільки судом встановлено, що дії та рішення державного виконавця є неправомірними, то вимоги скарги в частині визнання незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Л. Ю., щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50753858 від 08.04.2016 та зобов'язання ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27.04.2012 у справі № 2-2477/12 є обгрунтованими, та такими що підлягають задоволенню.

В свою чергу не підлягають задоволенню вимоги щодо скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50753858 від 02.10.2012 щодо стягнення з ОСОБА_2 користь ТОВ СК «Альфа-гарант» матеріальної шкоди у розмірі 7 165,53 грн., оскільки з аналізу статті 387 ЦПК випливає, що до компетенції суду не належить скасування постанови державного виконавця, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 360-7, 385, 386, 387 ЦПК, суд

у х в а л и в:

Скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на дії та постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Людмили Юріївни про відмову у відкритті виконавчого провадження - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного суду м. Києва Лебедєвої Людмили Юріївни щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50753858 від 08 квітня 2016 року.

Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного суду м. Києва Лебедєвої Людмили Юріївни про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50753858 від 08 квітня 2016 року.

Зобов'язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного суду м. Києва Лебедєву Людмилу Юріївну відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2012 року у цивільній справі № 2477/12.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. В. Шевченко