Справа № 346/4471/16-ц
Провадження № 2/346/1591/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого-судді Хільчука І.І.,

секретаря Олексюк Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 31 січня 2012 року померла її бабка (мати її батька) ОСОБА_2.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Коршівської сільської ради 24 лютого 2003 року за реєстром № 48 від імені ОСОБА_2 вона є спадкоємцем на все спадкове майно.

Вона, відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу ОСОБА_3, де заведено спадкову справу № 20/2012. Вона є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців немає.

З метою оформлення спадщини вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу ОСОБА_3, однак їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва, оскільки відповідно до п.4.15 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 282/20595 від 22 лютого 2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, то для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу необхідно представити правовстановлюючий документ, а п.4.18 Глави 10 розділу II передбачає, що крім правовстановлюючого документу необхідно представити витяг з реєстру прав власності. Вона представити даних документів не може.

Оскільки вона фактично прийняла спадщину, то просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, яка померла 31 січня 2012 року, та подароване майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б.Хмельницького, 20 в с. Коршів, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі.

Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 січня 2012 року померла ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрацій смертей 01.02.2012р. зроблено відповідний актовий запис за № 7. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б.Хмельницького, 20 в с. Коршів, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Коршівської сільської ради 24 лютого 2003 року за реєстром № 48, ОСОБА_2 все своє майно заповіла позивачці.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу ОСОБА_3, де заведено спадкову справу № 20/2012. Вона є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців немає.

З метою оформлення спадщини вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу ОСОБА_3, однак їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва, оскільки відповідно до п.4.15 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 282/20595 від 22 лютого 2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, то для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу необхідно представити правовстановлюючий документ, а п.4.18 Глави 10 розділу II передбачає, що крім правовстановлюючого документу необхідно представити витяг з реєстру прав власності. Позивачка представити даних документів не може.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з часу державної реєстрації.

Даний будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано в 1930 році. В сільській місцевості не передбачено було державної реєстрації будинків, так як відповідно до п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків і будинковолодінь в містах і селищах міського типу, передбачав, що реєстрації в МБТІ не підлягали будинки, розташовані в селах. Правовстановлюючим документом в селі був запис в погосподарській книзі. А тому в Коломийському МБТІ будинок не зареєстровано, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом визнаються дійсними у разі відсутності державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло, законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. А тому до набрання чинності Цивільного Кодексу України, 2003 року та Закону України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виникнення права власності на будинки, не залежало від державної реєстрації.

На час, коли ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стали власниками будинку питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинок за громадянами у погосподарські книги належали до компетенції виконкомів місцевих рад.

Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином правовстановлюючим документом є запис в погосподарській книзі.

Так як відповідно до ст. 346 ч. 11 ЦК України право власності припиняється у зв'язку із смертю, то будинок зареєструвати в даний час не можливо, а без реєстрації будинку, вона не можу одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно записів в погосподарських книгах 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б. Хмельницького,20 в селі Казанів рахується за ОСОБА_4, а 1/2 частка рахується за ОСОБА_1, так як 17 липня 1986 року дід подарував їй 1/2 частку будинку. Договір дарування був посвідчений 17 липня 1986 року секретарем Коршівської сільської ради за реєстром №7, але так як реєстрація будинків в селі в МБТІ не проводилася, то договір не був зареєстрований, а внесли тільки запис в погосподарську книгу та відкрили по господарський номер на імя ОСОБА_1. Коли розпочалася інвентаризація, то виконком Коршівської сільської ради 1987 року прийняв рішення, яким просив виконком районної ради оформити право власності на 1/2 частку будинку за ОСОБА_4, а на 1/2 частку за ОСОБА_1. Однак вони рішення виконкому не реалізували і правовстановлюючі документи не одержали та не провели реєстрації в МБТІ.

В даний час рішення виконкому Коршівської сільської ради неможливо реалізувати, так як відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та обтяжень дане рішення не є підставою для одержання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

24 січня 2006 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги за законом є його дружина ОСОБА_2. Так як ОСОБА_2 проживала на день відкриття спадщини із ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Коршівської сільської ради, то відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину і стала власником спадкового майна з дня відкриття спадщини. Не дивлячись, що від імені ОСОБА_4 посвідчено заповіт на користь позивачки, але спадщини вона не прийняла, а прийняла спадщину тільки ОСОБА_2, а тому 1/2 частка будинку, що належала ОСОБА_5 перейшла у спадок дружині ОСОБА_2. Таким чином ОСОБА_2 після смерті чоловіка фактично стала власником 1/2 частки будинку, але юридично не оформила. А тому позивачка повинна після смерті ОСОБА_2 успадкувати 1/2 частку будинку, як спадкове майно та стати власником цілого будинку, оскільки 1/2 частка даного будинковолодіння їй була подарована.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або у разі втрати документа, що посвідчує право власності.

Так як позивачка фактично прийняла 1/2 частину будинковолодіння у спадщину після смерті бабусі та іншу частину їй було подаровано згідно договору дарування, а представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, яка померла 31 січня 2012 року, та подароване майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б.Хмельницького, 20 в селі Коршів, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Наведене стверджується: випискою з інвентаризаційних документів /а.с.6/, довідками Коршівської сільської ради /а.с.7-10, 22-23/, копією рішення виконавчого комітету Коршівської сільської ради /а.с.11-12/, копією заповіту /а.с.13-14/, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі /а.с.15/, листом приватного нотаріуса від 01.06.2016 р. /а.с.16/, копіями свідоцтв про смерть /а.с.17-18/, копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.19/, копією договору дарування /а.с.20-21/, копією технічного паспорта /а.с.24-26/, копією спадкової справи /а.с.37-43/.

На підставі ст.,ст. 16, 331, 346, 392, 1233, 1234, 1268, 1269 ЦК України та керуючись ст.,ст. 197 ч.2, 214-216, 218, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, яка померла 31 січня 2012 року, та подароване майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б.Хмельницького, 20 в селі Коршів, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 346/4471/16-ц.

Суддя Хільчук І. І.