Справа № 461/8421/15 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/1439/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ТзОВ "Компанія з управління

активами "Прімоколект - Капітал" - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, Кредитної спілки "Християнська злагода", третя особа Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про зобов"язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області звільнити з під арешту заставне майно, а саме: автомобіль легковий седан-В, марка OPEL, модель VEСTRA OZCF69, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) №W0L0ZCF, обєм двигуна 2198 см.куб., який належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС №025594, виданого 29 березня 2007 року РЕВ 1-го МРЕВ ДАІ при УМВС України у Львівській області, який був накладений актом опису й арешту майна від 29 березня 2013 року для забезпечення цивільного позову КС "Християнська злагода" та з під арешту, який був накладений ухвалою Сихівського районного суду м. Львова 21.01.2014 року та карткою арешту, вихідний номер документа 16/9-788.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ТзОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ТзОВ «Компанія з управління активами "Прімоколект Капітал» є фактичним власником арештованого транспортного засобу, а відтак при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував п. 9 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.08.1976 року " Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису", в якій зазначено, що оскільки згідно ст. 144 ЦПК України позивач вправі об"єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов"язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно і виключення його з опису, тобто, пред"явлення позову про визнання права власності на арештоване майно є правом позивача, а не його обов"язком, і не заявлення вимоги про визнання права власності не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Також в підтвердження того, що фактичним власником автомобіля є ТзОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал", апелянт зазначає, що арештований автомобіль знаходиться на автостоянці ПП "Ванадо" на підставі договору №013 від 19.03.2012 року, який був укладений між ним та ПП "Ванадо". Крім цього, апелянт вказує, що Галицьким районним судом м. Львова у даній справі було ухвалено рішення, яким суд відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що ТзОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" не є власником чи володільцем майна, з приводу якого заявлена вимога про виключення майна з акту опису. Таке рішення було скасовано Апеляційним судом Львівської області від 18.05.2015 року, який зазначив, що твердження про те, що права позивача, як іпотекодержателя спірного майна, не пов"язані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, не грунтуються на вимогах закону та суперечать обставинам справи. А відтак, оскаржуваним рішенням суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову з тих самих підстав, з яких вже було відмовлено, і які були визнані судовим рішенням Апеляційного суду необгрунтованими. Судом також не взято до уваги, що апелянт звернувся з позовом про зняття арешту з майна та з позовом про звернення стягнення на предмет застави, і рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25.12.2015 року позов ТзОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави задоволено, і дане рішення набрало законної сили. Тобто, на момент подання апеляційної скарги апелянт набув права власності на автомобіль. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ТзОВ "Компанія з управління активами

"Прімоколект - Капітал" - ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Частина 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Частиною 1 ст.41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, Право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено, що 29 березня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Фольксбанк» було укладено Кредитний договір № KF 42348. Відповідно до умов кредитного договору (п.п. 1.1, 1.2) банк зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті у розмірі 21947,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені Кредитним договором (рівними платежами щомісячно), але в усякому разі не пізніше 28 березня 2014 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Фольксбанк» і ОСОБА_3 було укладено договір застави рухомого майна, зареєстрований 29 березня 2008 року в реєстрі за № 378, за умовами якого предметом договору застави є рухоме майно: легковий седан-В, марка OPEL, модель VECTRA OZCF69, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) №W0L0ZCF, обєм двигуна 2198 см. куб., який належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС№025594, виданого 29 березня 2007 року РЕВ 1-го МРЕВ ДАІ при УМВС України у Львівській області.

Відповідно до умов Договору відступлення прав вимоги за Договором застави №23/02-12 від 23 лютого 2012 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за кредитним договором та вимоги за договором застави, укладеним між ПАТ «Фольксбанк» і ОСОБА_3

Також судом першої інстанції встановлено, що у провадженні СУ ГУМВС України у Львівській області перебувала кримінальна справа №141-3097, порушена за фактами заволодіння коштами КС «Християнська злагода» в особливо великих розмірах, за ознаками вчинення ряду злочинів, в тому числі злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209 КК України, санкції яких передбачають, зокрема, конфіскацію майна, конфіскацію коштів або іншого майна, одержаного злочинним шляхом. В межах розслдіувнаня вищевказаної кримінальної справи слідчим СУ ГУ МВСУкраїни у Львівській області Желізко В.Р. було накладено арешт та заборону відчуження автомобіля марки OPEL, модель VEСTRA OZCF69, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) №W0L0ZCF, обєм двигуна 2198 см.куб. в порядку, передбаченому КПК України в редакції 1960 року. Накладення арешту на спірний автомобіль НОМЕР_2.

Листами від 19 серпня 2014 року №2/П-63, №2/П-62 ГУ МВС України у Львівській області повідомило, що 22 листопада 2012 з кримінальної справи 3141-3097 виділені матеріали, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України за фактом незаконного заволодіння коштами КС «Християнська злагода», вчинене невстановленими слідством особами, у вигляді оформлення кредитів на громадян ОСОБА_4 та інших областей України, в тому числі і на ОСОБА_3 З огляду на наведене, питання про зняття арешту з вищеназваного транспортного засобу буде вирішено по закінченню досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи також вбачається, що 05.03.2010 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5 видано виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави на транспортний засіб - автомобіль марки OPEL, модель VEСTRA OZCF69, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) №W0L0ZCF,що належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС 025594, виданого 29.03.2007 року.

При примусовому виконанні виконавчого напису, виданого 05.03.2010 року, державним виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ було описано і накладено арешт на автомобіль марки OPEL, модель VEСTRA OZCF69, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) №W0L0ZCF,що належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС 025594, виданого 29.03.2007 року, що підтверджується актом опису й арешту майна від 29.03.2013 року.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи арешт на автомобіль марки OPEL, модель VEСTRA OZCF69, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) №W0L0ZCF,що належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС 025594, виданого 29.03.2007 року, було накладено ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21.01.2014 року за клопотанням слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_6Д, у зв»язку з розслідуванням кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

З матеріалів справи також вбачається, що арешт на автомобіль марки OPEL, модель VEСTRA OZCF69, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, № шасі №W0L0ZCF було накладено приватним нотаріусом ОСОБА_5 та державним виконавцем Личаківської державної виконавчої служби ЛМУЮ Ковальовою під час виконавчого провадження, що підтверджується картками арешту ТЗ ДНЗ ВС 0805ВА, дата накладення арешту відповідно 26.04.2007 року та 26.03.2010 року.

З матеріалів справи також вбачається, що накладення арешту, з під якого позивач просить зняти вказаний автомобіль, пред»явивши даний позов, не оспорювалося.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25.12.2014 року, що набрало законної сили, задоволено позов ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», стягнуто з ОСОБА_3В на користь ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» 137655.32 грн. заборгованості за кредитним договором від 29.03.2007 року шляхом звернення стягнення на предмет застави за договором застави від 29.03.2007 року автомобіль марки OPEL, модель VEСTRA OZCF69, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, шасі №W0L0ZCF, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС №025594, виданого 29.03.2007 року.

Позовні вимоги про звільнення автомобіля з під арешту позивач обґрунтовував тим, що у ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» наявне доручення від ОСОБА_3 на добровільну реалізацію заставного майна, з метою погашення заборгованості, а також наявний потенційний покупець на даний транспортний засіб. Проте, незважаючи на наявність усіх умов для добровільної реалізації заставного майна, ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» не має можливості задовольнити свої вимоги у зв'язку знакладенням арешту на автомобіль марки OPEL, модель VEСTRA OZCF69, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, шасі №W0L0ZCF, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС №025594, виданого 29.03.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з роз»ясненнями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року №5, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами у справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція. Заяви боржників на неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст. 409 КПК, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України, якщо опис проводився судовим виконавцем.

Пред»являючи позов лише до ОСОБА_3В та КС «Християнська злагода», позивач не врахував вищезазначених роз»яснень з огляду на накладення арешту на спірний автомобіль ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21.01.2014 року за клопотанням слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_6Д, у зв»язку з розслідуванням кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-28 цс 13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Тобто, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону і може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, яким загальна норма закону наділяє усіх власників.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», яка не є ні власником, ні володільцем спірного автомобіля марки OPEL моделі VEKTRA OZCF69, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2007 року випуску, сірого кольору, що стверджується перевіреними в судовому засіданні матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги про те, що спірний автомобіль знаходиться на автостоянці ПП "Ванадо" на підставі договору №013 від 19.03.2012 року, який був укладений між ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» та ПП "Ванадо" не спростовують такого висновку суду, так як не доводять факт володіння автомобілем.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який з врахуванням положень п.1 ч.1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» прийшов до висновку про те, що права заставодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог. Тобто, права позивача, як заставодержателя спірного майна, не пов'язані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, а тому вимоги ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про звільнення майна, а саме, автомобіля марки OPEL моделі VEKTRA OZCF69, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, з під арешту, не ґрунтуються на законі.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25.12.2014 року, яким з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість шляхом звернення стягнення на автомобіль марки OPEL, модель VEСTRA OZCF69, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, шасі №W0L0ZCF, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС №025594, виданого 29.03.2007 року, не є підставою для задоволення вимог, і не підтверджує доводи апелянта про те, що ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на підставі цього рішення набуло права власності на автомобіль марки OPEL моделі VEKTRA OZCF69, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, оскільки власником автомобіля, як зазначено в рішенні суду, є ОСОБА_3

Позивач, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження належності ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на праві власності автомобіля марки OPEL, модель VEСTRA OZCF69, легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, шасі №W0L0ZCF.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цією статтею закріплено принцип диспозитивності цивільного процесу. Кожна сторона, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Проте, не порушуючи при цьому прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З позовної заяви, з уточнень та доповнень до позову, вбачається, що ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» просить зобов»язати ГУ МВС України у Львівській області звільнити з під арешту заставлений автомобіль марки OPEL моделі VEKTRA OZCF69, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, зазначивши відповідачами ОСОБА_3, КС «Християнська злагода», а ГУ МВС України у Львівській області - третьої особою. хоча просить суд зобов»язати саме ГУ МВС України у Львівській області до вчинення певних дій.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ГУ МВС України у Львівській області до участі у справі, як відповідач, не залучалося, таке клопотання позивачем не заявлялося, судом першої інстанції питання про залучення до участі у справі ГУ МВС України у Львівській області, як співвідповідача, не вирішувалося, а відтак не може підлягати до задоволення позовна вимога ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про зобов»язання ГУ МВС України у Львівській області про звільнення з під арешту автомобіля марки OPEL моделі VEKTRA OZCF69, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_7