Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарях - Лесик Ю.С., Сидоренку П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 103-106, Том 1), просить суд: стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість по кредитному договору від 18 січня 2008 року № 17/П/20/2008-840 в розмірі 33 556,10 доларів США, що по курсу НБУ станом на 03 квітня 2014 року складає 377 224,21 гривень, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 25 476,42 доларів США (286 395,72 гривень), заборгованість за відсотками - 482,40 доларів США (5 422,96 гривень), пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору - 2 678,88 доларів США (30 144,84 гривень), штраф за порушення вимог кредитного договору - 4918,40 доларів США (55 290,69 гривень); стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» 3441 гривень 00 копійок витрат по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору від 18 січня 2008 року № 17/П/20/2008-840 відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» надав ОСОБА_1 кредит у тимчасове користування у сумі 49184,00 доларів США строком до 18 січня 2038 року на умовах сплати відповідачем ОСОБА_1 10,7% річних - за користування кредитними коштами. 18 січня 2008 року були укладені договори поруки, відповідно до яких поручителі ОСОБА_2, ОСОБА_3 - безвідзивно і безспірно зобов'язується відповідати перед кредитором за належне виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Свою частину зобов'язання, що виникло з кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 не виконав. Позивачем було направлено вимоги відповідачам з пропозицією виконати взяті на себе зобов'язання за неналежне виконання своїх обов'язків. Проте відповідачі не виконали пропозицію позивача. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе обов'язків та враховуючи вищезазначене, заборгованість по кредитному договору згідно з розрахунком позивача станом на 03 квітня 2014 року складає 33 556,10 доларів США, що по курсу НБУ = 377 224,21 гривень, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 25 476,42 доларів (286 395,72 гривень); заборгованість за відсотками - 482,40 доларів США (5 422,96 гривень); пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору - 2 678,88 доларів США (30 144,84 гривень); штраф за порушення вимог кредитного договору - 4918,40 доларів США (55 290,69 гривень).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, уточненій позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що кредитним договором було встановлено обов'язковий платіж у розмірі 465 доларів США щомісячно, який востаннє був сплачений позичальником 11 листопада 2008 року. В подальшому, позичальником сплачувалися кошти за користування кредитом не в повному розмірі, які зараховувалися на відсотки. В подальшому, позивачем позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань. Позичальником же було надано банку заяву щодо реалізації квартири в якості погашення заборгованості за договором, при цьому банком було надано таку згоду та повідомлено позичальника про перегляд проведення нарахування за кредитним договором. 28 січня 2014 року було проведено засідання правління банку, на якому погоджено питання врегулювання проблемної заборгованості позичальника ОСОБА_1 Доказів ознайомлення позичальника з протоколом засідання правління від 28 січня 2014 року та про порядок зарахування коштів від реалізації квартири, він не має.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила суду, що між нею та позивачем був укладений кредитний договір, з цільовим призначенням для придбання цінних паперів, які в подальшому забезпечували отримання нею у власність квартири АДРЕСА_1. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між нею та позивачем був укладений договір застави майнових прав та цінних паперів. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем, 18 травня 2013 року, ще до звернення банку до суду з даним позовом), вона подала до банку заяву про реалізацію майна, квартири АДРЕСА_1 (будівельна адреса: квартира АДРЕСА_1), на що банк надав згоду. За домовленостей з банком, вона повинна була погасити одним платежем 47000 доларів США, а банк в свою чергу закрити кредитну справу. 19 грудня 2013 року вона реалізувала вказану квартиру та сплатила обумовлену банком суму. В той же час, банк не ознайомив її з рішенням кредитного комітету (рішення від 28 січня 2014 року), а в своїх листах стверджував про те, що за умови сплати нею 47000 доларів та судового збору в сумі 3441 гривня. Своїми діями банк ввів її в ману щодо порядку погашення кредиту, та подальших взаємовідносин.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17/П/20/2008-840, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 49 184 доларів США 00 центів в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою житлові рішення.

Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 кредитного договору, цільове ви користування кредиту: придбання цінних паперів - облігацій у бездокументарній формі випуску у кількості 4153, емітованих ТОВ «Укргаз» з номінальною вартістю кожної облігації 38,00 гривень, з метою фінансування будівництва/реконструкції житлової нерухомості, згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № Б-034/81-06-5/2008/001 від 18 січня 2008 року, що укладений між позичальником та продавцем цінних паперів компанія з управління активами «Ексінор» та договору про резервування/бронювання приміщення № 10/2/5/112/Ж від 07 грудня 2007 року, що укладений між позичальником та ТОВ «Укргаз», на підставі якого за позичальником резервується/бронюється об'єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1, поверх 5; витрати позичальника пов'язані з оформленням кредиту; оплата комісії за розрахунки за цим договором.

Згідно п.п. 1.3.1. п. 1.3. Розділу 1 кредитного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 10,7% відсотки річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Відповідно до п. п. 1.4., 1.5. Розділу 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит строком до 18 січня 2038 року. Комісія за розрахунки за цим договором складає 1,3% відсотка від суми виданих коштів зазначених в п. 1.2. за винятком суми виданої за оплату цієї комісії.

За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Так, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 січня 2008 року між ВАТ комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 поручився перед кредитором ВАТ комерційний банк «Надра» за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 14/П/20/2008-840 від 18 січня 2008 року (а.с.14-15, Том 1). 18 січня 2008 року між ВАТ комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки аналогічного змісту (а.с.16-17, Том 1).

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 18 січня 2008 року між ВАТ комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір застави цінних паперів № Б-034/81-06-5/2008/001, предметом якого виступали цінні папери, випущені у без документарній формі, що належать заставодавцю на праві власності, а саме: облігації підприємств, у кількості 4 153, загальною номінальною вартістю 157814,00 гривень.

18 січня 2008 року між ВАТ комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір застави майнових прав по договору купівлі-продажу цінних паперів № Б-034/81-06-5/2008/001, відповідно до якого заставодавець ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов'язань передала в заставу, а заставодержатель ВАТ комерційний банк «Надра» прийняв в заставу на умовах, визначених цим договором предмет застави: належні заставодавцеві на підставі угоди майнові права, які полягають в праві вимагати від боржника передачі у власність цінних паперів, згідно з умовами угоди.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується валютним меморіальним ордером № NL-1, позивачем було виконано умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів позичальнику ОСОБА_1 на загальну суму 49 184,00 доларів США (а.с.43, Том 1).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п. 3.3.1. п. 3.3. Розділу 3 кредитного договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 465,00 доларів США.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:

1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2.зміна умов зобов'язання;

3.сплата неустойки;

4.відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого стороною позивача, заборгованість за кредитним договором № 17/П/20/2008-840 від 18 січня 2008 року станом на 03 квітня 2014 року складає 33 556,10 доларів США, що по курсу НБУ = 377 224,21 гривень, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 25 476,42 доларів (286 395,72 гривень); заборгованість за відсотками - 482,40 доларів США (5 422,96 гривень); пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору - 2 678,88 доларів США (30 144,84 гривень); штраф за порушення вимог кредитного договору - 4918,40 доларів США (55 290,69 гривень).

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що дійсно між сторонами - позивачем та позичальником ОСОБА_1 було укладеного кредитний договір, за яким позичальник отримала кредитні кошти для придбання цінних паперів - облігацій у бездокументарній формі випуску. Вказані цінні папери придбавалися позичальником з метою прийняття участі в інвестуванні об'єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується витягом із списку інвесторів, які брали участь в інвестуванні об'єкта будівництва (а.с.158, Том 1). В подальшому, вказана квартира була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, 13 грудня 2013 року.

18 травня 2013 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою, в якій просила через фінансові труднощі прискорити реалізацію її майна, що перебуває у заставі - квартири АДРЕСА_1 (а.с.126, Том 1).

19 червня 2013 року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій вимагав достроково виконати боргові зобов'язання в повному обсязі та протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити заборгованість (а.с.31, Том 1). Досудові вимоги аналогічного змісту було направлено на адресу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.33, 35 Том 1).

Як встановлено судом та підтверджено в судовому засіданні представником позивача, з боку ПАТ КБ «Надра» було надано згоду на реалізацію квартири АДРЕСА_1.

19 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого продавець ОСОБА_1 передала у власність (продала), а покупець ОСОБА_4 прийняла у власність (купила) однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить продавцю на праві приватної власності і сплачує за неї ціну у розмірі 438 310,00 гривень, що дорівнює сумі 53 000,00 доларів США за курсом 1 дол. США - 8,27 гривень.

В подальшому, 04 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою, в якій просила розглянути питання по кредиту, врахуванні суми від реалізації квартири та списанні пені та штрафних санкцій (а.с.146, Том 1).

Відповідно до листа-відповіді Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» від 16 червня 2014 року, позичальницю ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 28 січня 2014 року по кредитному договору № 17/П/20/2008-840 від 18 січня 2008 року вже було прийнято рішення Комітетом по роботі з проблемною заборгованістю щодо врегулювання проблемної заборгованості, а саме, що за умови погашення заборгованості в сумі 47000,00 доларів США та компенсації витрат банку на ведення ППР в сумі 3441,00 гривень. Крім того, повідомлено, що ОСОБА_1 буде змінено порядок погашення кредиту (комісія, якщо така передбачена, відсотки, тіло кредиту) та виключено її зі списку клієнтів, щодо яких ведеться робота по притягненню до кримінальної відповідальності. З даним рішенням ОСОБА_1 була ознайомлена та угода була проведена 04 лютого 2014 року. Крім того, тим же рішенням була зафіксована й подальша співпраця по залишку заборгованості, на яку вони надали свою згоду (рішення КРПЗ № 5 від 24 січня 2014 року (а.с.147, Том 1).

Як вбачається з протоколу № 5.3. засідання Правління ПАТ «КБ «Надра» від 29 січня 2014 року, було погоджено питання врегулювання проблемної заборгованості клієнта ОСОБА_1, а саме: вирішено за умови внесення позичальником в строк до 20 лютого 2014 року (включно) 47 000 доларів США майна та компенсації судових витрат у розмірі 3441 гривень не вимагати від позичальника надання в забезпечення виконання зобов'язань за КД № 17/П/20/2008-840 від 18 січня 2008 року майна, на інвестування якого було надано кредит, а саме: однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, прийнято рішення про забезпечення погашення заборгованості за кредитним договором у черговості згідно умов КД № 17/П/20/2008-840 від 18 січня 2008 року, а саме: плата (комісія) за управління кредитом (якщо така передбачена кредитним договором), відсотки, тіло кредиту.

В той же час, судом достовірно встановлено, що позичальника ОСОБА_1 не було повідомлено про проведення засідання правління та вирішення питання врегулювання проблемної заборгованості, остання не була присутньою при проведенні засідання, при цьому особисто неодноразово зверталася до позивача з метою вирішення питання заборгованості в рахунок проданої нею квартири та, як вбачається з квитанції № 128682061 від 04 лютого 2014 року, з боку ОСОБА_1 04 лютого 2014 року було здійснено перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості у розмірі 47 000,00 доларів США (еквівалент 375 671,00 гривень) на рахунок ПАТ КБ «Надра» (а.с.157, Том 1), що свідчить про виконання умов банку, викладених у протоколі засідання Правління ПАТ «КБ «Надра». При цьому, вказані обставини свідчать про введення позичальника в оману щодо зарахування даних коштів в рахунок сплати заборгованості, враховуючи, що сплачені позичальником кошти у розмірі 47 000 доларів США, як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, були зараховані в якості сплати заборгованості по тілу кредиту, відсотків та пені по кредитному договору.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Таким чином, з огляду на те, що позичальника ОСОБА_1 не було повідомлено позивачем про проведення засідання правління банку, на якому було вирішено питання щодо проблемної заборгованості за спірним кредитним договором, а також враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 було виконано всі умови, виставлені банком, з метою погашення заборгованості по кредитному договору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому суд виходить з того, що позичальник повідомила банк про скрутне матеріальне становище та неможливість виконання зобов`язань за кредитним договором та реалізацію заставного майна 18 травня 2013 року. Банк, дострокову вимогу про погашення заборгованості за кредитом, надіслав позичальнику 16 червня 2013 року, тобто після звернення позичальника до банку з заявою про реалізацію заставного майна з метою погашення заборгованості за кредитним договором. В свою чергу позивач надав згоду на реалізацію квартири АДРЕСА_1, майнові права на яку перебували у заставі позивача. Після реалізації вказаної квартири, грошові кошти в сумі 47000 доларів США, були спрямовані позичальником на погашення кредиту, та розподілені банком на погашення тіла кредиту та відсотків. Враховуючи, що кредит надавався позичальнику строком до 18 січня 2018 року, щомісячна сума мінімального платежу становила 465 доларів США, позичальник сплативши банку 04 лютого 2014 року грошові кошти в сумі 47000 доларів США не тільки увійшла у графік платежів, а й достроково погасила частину майбутніх платежів. Суд критично відноситься до посилань сторони позивача на протокол №5.3 засідання правління ПАТ КБ «Надра» від 29 січня 2014 року, за умовами якого у разі погашення позичальником суми в 47000 доларів США, банк лише не вимагатиме від позичальника надання в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором майна: однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та залишення позову про визнання за банком права власності на вказану квартиру, оскільки на момент проведення такого засідання право власності не тільки було зареєстроване за позичальником, а й відчужене останньою, за згодою банку, з метою погашення кредитної заборгованості, що виключало правову можливість банку реалізувати викладені у рішенні пропозиції. Крім того, рішення оформлене протоколом №5.3 засідання правління ПАТ КБ «Надра» від 29 січня 2014 року, не було доведено до відома позичальника, як споживача банківських послуг, чим введено в оману щодо порядку погашення кредитної заборгованості.

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

З огляду на те, що суд прийшов до ґрунтовного висновку про відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, підстави для стягнення кредитної заборгованості з поручителів відсутні.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра Банк», то з урахуванням положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 546, 553, 610, 611, 612, 629, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 14, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: