Справа № 202/3177/16-ц
15 липня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Шклярука Д.С.,
при секретарі - Вітько Є.О.,
за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивача адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання, -
ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною позовною заявою.
В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що за договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 16 серпня 1991 року, вона набула право власності на квартиру № 4, що складає 20/60 частин житлового будинку № 40 по вул. Ст. Разіна у м. Дніпропетровську, та теперішній цей час мешкає у ній.
11 жовтня 1994 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі ст. 156 ЖК України відповідач був вселений у вказану квартиру та був зареєстрований в ній.
11 жовтня 2005 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблений актовий запис за № 490.
Після розірвання шлюбу відповідач добровільно виселився з квартири, але не знявся з реєстрації місця проживання.
Станом на 28 квітня 2016 року у вищезазначеній квартирі зареєстровано три особи: ОСОБА_1, її племінниця ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідач ОСОБА_3.
Відповідно акту квартального комітету № 5 Індустріального району м. Дніпропетровська від 28.04.2016 року відповідач з 01.01.2005 року у вказаній квартирі не проживає, місце його проживання невідомо.
Відповідач в утриманні житла не допомагає, позивачка самостійно за власні кошти утримує житло та сплачує комунальні послуги.
Домовленостей між сторонами щодо збереження за ним права користування квартирою немає.
В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Не заперечували проти заочного розгляду й вирішення справи. В обґрунтування позиції представник позивачки адвокат ОСОБА_2 посилався на викладені у позовній заяві обставини.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності, а також письмових заперечень проти позову до суду не надсилав, свого представника (представників) до суду не направив.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, заперечень проти позовних вимог не надав.
Оскільки позивач та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином, через публікацію виклику у газеті, повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується паспортом серії АН № 066902, виданим 08 січня 2003 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області; договором купівлі-продажу, укладеним між Виконавчим комітетом Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська в особі начальника виробничого обєднання житлово-комунального господарства ОСОБА_6 та ОСОБА_1 посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 16 серпня 1991 року; довідкою № 754 від 28.04.2016 року, наданою Квартальним комітетом Індустріального району м. Дніпропетровська № 5.
11 жовтня 1994 року Красноградським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 166, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 11 жовтня 1994 року.
Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу від 11 жовтня 1994 року, виданого ОСОБА_1 Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було розірвано та за позивачкою було залишене прізвище ОСОБА_1.
Відповідно до акту, складеного Квартальним комітетом Індустріального району м. Дніпропетровська № 5, за адресою: м. Дніпропетровськ, ОСОБА_8АДРЕСА_1, зареєстрована ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але останній не проживає за вказаною адресою з 01.01.2005 року та його місцезнаходження невідоме.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З огляду на ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4, але фактично не користується нею та не проживає в ній з 01.01.2005 року, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Доказів того, що позивачка чинила з 01.01.2005 року відповідачу будь-які перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою в судове засідання надано не було.
За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин відсутності за місцем реєстрації протягом більше ніж один рік, суд вважає, що позовні вимоги про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, законні, обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.
Позовні вимоги про зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
ОСОБА_3 визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 4 в будинку № 40 по вулиці Степана Разіна в місті Дніпропетровську.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційний суд Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Д.С. Шклярук