АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 648/3453/16-ц Головуючий в І інстанції Бугрименко В.В.
Номер провадження 22-ц/791/2139/16 Доповідач Стародубець М.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Стародубця М.П.,

суддів: Ігнатенко П.Я., Воронцової Л.П.,

секретар Пісоцька Т.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 06 вересня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Садівська сільська рада Білозерського району Херсонської області, Білозерська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року заявник звернувся до суду з вказаною вище заявою, зазначаючи, що починаючи з 26 жовтня 2004 року він проживав разом з ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після померлої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1. Заявник звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Останнім йому роз'яснено про необхідність встановлення факту проживання зі спадкодавицею однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За таких обставин заявник просив суд встановити вказаний факт, оскільки вони з померлою проживали однією родиною, мали спільний побут та вели спільне господарство. Чотири роки до смерті ОСОБА_3 він та члени його сім'ї доглядали її, потому поховали .

Рішенням від 06 вересня 2016 року суд відмовив у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити вимоги ОСОБА_2, посилаючись на те, що суд першої інстанції хибно витлумачив і застосував норми матеріального права, дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам та ухвалив у зв'язку з цим помилкове рішення.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, й осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, який не розірваний, а тому не входить до числа спадкоємців четвертої черги після померлої ОСОБА_3.

Проте, погодитися повністю з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються з обов'язковою участю заявника та заінтересованих осіб, якими у даній категорії справ є спадкоємці, що прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В рішенні суду зазначено у якості заінтересованої особи зокрема Садівську сільську раду Білозерського району Херсонської області , але матеріали справи свідчать, що остання до розгляду справи не залучалась, повідомлення про розгляд справи на її адресу не надсилались, відомостей про обізнаність сільради про розгляд справи немає.

Суд в порушення наведених норм права, вирішуючи заяву, не встановив коло зацікавлених осіб та не залучив їх до участі в справі й не з'ясував про наявність чи відсутність між ними спору про право.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті другому своєї постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, така справа розглядається за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Звертаючись з заявою до суду, ОСОБА_2 вказував, що встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 йому необхідно для оформлення спадщини після смерті останньої.

Встановлення факту проживання заявника з спадкодавцем однією сім'єю впливає на права територіальної громади, яка у передбаченому порядку може претендувати на майно, що залишилося після померлої. Тому, встановлення даного факту пов'язується з наступним вирішенням спору про право особи на власність в порядку спадкування.

Доказів про те, що відповідна територіальна громада визнає за заявником право на спадкування як спадкоємця четвертої черги матеріали справи не містять, не встановлено цього і при перегляді справи судом апеляційної інстанції.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що місцевий суд при прийнятті до уваги факту перебування заявника у зареєстрованому шлюбі з іншою особою та відповідно до роз'ясень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», не дослідив обставини справи в цілому, а саме не встановив фактичні відносини між заявником та померлою, не взяв до уваги рішення Конституційного Суду України №5-рр/99 від 03 червня 1999 року, у якому надано визначення членам сім'ї, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд, на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України, залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Аналогічні вимоги містяться в ч.4 ст. 256 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та залишити заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю без розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_2, що він має право подати позов до суду на загальних підставах.

Керуючись статтями 256, 303, 307,310 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 06 вересня 2016 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2, що він має право подати позов до суду на загальних підставах.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.П. Стародубець

Судді: Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко