Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6832/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 25 вересня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №71.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Протягом останніх років сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, ганьбить, принижує її честь і гідність. Свідком постійних суперечок і скандалів стає дитина.

Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у дитини та у дружини, він не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Більше того, відповідач веде аморальний спосіб життя, маючи дружину та дитину, він підтримує стосунки з іншими жінками.

На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

За наведених вище обставин, шлюб носить лише формальний характер. Примирення між сторонами не можливе, а тому просить суд не надавати строк для примирення.

Угоди про добровільний розподіл майна, що є спільною власністю подружжя, між ними досягнуто- меблі та електропобутову техніку, придбані під час перебування у шлюбі, визнають такими, що не підлягають поділу, компенсації та використовуються для задоволення потреб неповнолітньої дитини, відтак, залишаються власності позивача.

Син - ОСОБА_3, після розірвання шлюбу за попередньою домовленістю сторін залишається проживати за постійним місцем проживанням матері, а саме: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати і після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила строк для примирення не надавати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив не надавати строк для примирення.

Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного:

встановлено, що 25 вересня 2004 року, згідно даних свідоцтва про одруження (ОСОБА_4 1-ОЛ №0717743), - сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №71.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження (ОСОБА_4 І-СР №125277), щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору про поділ спільного майна між сторонами немає.

Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача ОСОБА_2, який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України).

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 79, 174, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Лопатньова) 25 вересня 2004 року (актовий запис №71), зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - ОСОБА_1.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_4