Справа №577/3164/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1551/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а:

29 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 14 лютого 2013 р. між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітю доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вони з відповідачем разом не проживають і дитина повністю перебуває на її утриманні. Домовленості про добровільну сплату аліментів на дитину між ними не досягнуто. Відповідач є працездатним, офіційно не працює, але має можливість надавати грошову допомогу на утримання доньки. Так як доходи відповідача є нерегулярними та мінливими просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки Карини, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням суду від 09 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, яка народилася 02 січня 2014 року, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 29 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць та стягнуто з ОСОБА_3 у прибуток держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісяця. В доводах апеляційної скарги зазначає, що він є людиною юридично не грамотною, в судовому засіданні він розгубився, не оцінив свого реального матеріального становища і погодився на стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн. щомісяця. Вважає що стягнута сума аліментів є занадто високою для нього, оскільки він ніде не працює, тому у нього самого важке матеріальне становище. Також зазначає, що він проживає зі своїми батьками, які також не працюють, а мати має хронічне захворювання у звязку з чим він зобовязаний їм допомагати. Крім того посилається на те, що стягнута сума у два з половиною рази вища від тієї, яка передбачена законом у вигляді необхідної мінімальної суми розміру на утримання дитини віком до 6 років, а саме від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 лютого 2013 року сторони вступили в шлюб (а. с. 3). Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

З липня 2016 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Малолітня донька сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказану обставину сторони визнали під час розгляду справи.

Задовольняючи позов та стягуючи на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоровя, інших утриманців, а також дітей, на утримання яких він би сплачував аліменти за рішенням суду, не має.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо розміру стягнутих аліментів, оскільки воно відповідає зібраним у справі доказам та ухвалено судом з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач позов визнав в повному обсязі та пояснив, що він згоден сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно.

У звязку з визнанням відповідачем позову, суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, зокрема те, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоровя та у нього відсутні інші діти або непрацездатні члени сімї, яких він зобовязаний утримувати, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитись з доводами відповідача про те, що він визнав позов внаслідок юридичної неграмотності, під тиском позивачки та суду, так як для визначення своїх матеріальних можливостей щодо утримання дитини юридична грамотність не потрібна. Здійснення на відповідача будь-якого тиску з боку позивачки та суду технічним записом судового засідання не підтверджується.

Колегія суддів також не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач зобовязаний утримувати своїх непрацюючих батьків. З копії трудових книжок, доданих до апеляційної скарги вбачається, що матері відповідача виповнилось 53 роки, а батьку 58 років. Тобто вони не досягли пенсійного віку, а тому є працездатними особами. Яких-небудь інших доказів, які б підтверджували непрацездатність батьків відповідача та їх потребу у матеріальній допомозі у звязку з цією обставиною, останній суду не надав. За ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином відповідно до діючого законодавства на даний час у відповідача відсутній обовязок утримувати своїх батьків.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи апеляційної скарги відповідача про те, що стягнута сума у два з половиною рази вища від тієї, яка передбачена законом у вигляді необхідної мінімальної суми розміру на утримання дитини віком до 6 років, а саме від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка складає 386 грн. 40 коп., так як встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів відповідно до ст. 182 СК України не є обставиною, яка повинна враховуватись судом при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Погоджуючись з розміром стягнутих з відповідача аліментів на утримання дитини, колегія суддів також враховує ту обставину, що позивачка на даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, що обмежує її можливості заробляти кошти на утримання їх спільної з відповідачем дитини. В той час як відповідач будь-яких субєктивних перешкод для працевлаштування не має.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду, яке є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -