АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
: Провадження : 22ц/790/6112/16 Головуючий 1-ї інстанції Горчакова О.І.
Справа № 2-644/3563/16 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : виселення.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Кіпенка І.С., Карімової Л.В.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орджонікідзевський районний відділ в м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення.

В обґрунтування позову посилався на те, що йому за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 належить частина домоволодіння №11 по проїзду Зеленодільському 5-му в м. Харкові.

На теперішній час разом із родиною проживає в частині іншого домоволодіння №20 по вул. Міжнародній в м. Харкові оскільки його рідний брат, відповідач по справі, після повернення із місць позбавлення волі, зареєстрований та проживає в спірному домоволодінні, продовжує вести асоціальний та кримінальний спосіб життя, за комунальні послуги не сплачує, за будинком не доглядає.

На його пропозицію про обмін житла відповідач не погоджується.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилаються на порушення судом норм процесуального і матеріального права та неповне з'ясування фактичних обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування норм цієї статті і виселення без надання іншого житлового приміщення, правова норма вимагає наявності заходів попередження про наступне виселення через систематичні порушення правил співжиття необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на даний час відсутні підстави передбачені ст.116 ЖК України для виселення відповідача із спірного будинку без надання іншого жилого приміщення, оскільки раніше до них не застосовувалися заходи запобігання і громадського впливу за руйнування і псування жилих приміщень.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з посиланням в рішенні на те, що в діях відповідача не вбачається дій по руйнуванню і псуванню житлового будинку.

Згідно із ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що частина домоволодіння №11 по проїзду Зеленодільському 5-му в м. Харкові. належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповідом (а.с.7).

У спірному житловому приміщенні позивач ОСОБА_1 не проживає, оскільки зареєстрований та фактично мешкає за адресою м.Харків,вул..Міжнародна,20.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за спірною адресою та проживає у будинку з моменту народження.

Відповідно до вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст..319 ЦК України).

Право на судових захист та його спосіб передбачено ст.16 ЦК України і, зокрема, ст.391 цього кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Доказів того, що позивач ОСОБА_1 з приводу систематичного руйнування чи псування жилого приміщення, порушення правил суспільного співжиття відповідачем звертався у відповідні органи зі скаргами та до винного застосувались заходів впливу цими органами суду не надано.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає за необхідне рішення районного суду змінити, попередити відповідача ОСОБА_2 про недопущення у подальшому руйнування і псування житлового будинку №11, розташованого по проїзду Зеленодільському 5-му в м. Харкові.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2, 309ч.1п.1, 313, 314ч.1, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року змінити. Доповнити резолютивну частину рішення такого змісту: Попередити ОСОБА_2 про недопущення у подальшому руйнування і псування житлового будинку №11, розташованого по проїзду Зеленодільському 5-му в м. Харкові. і. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді