Єдиний унікальний номер (справа №) 216/2528/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/1738/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Павленко О.О.

позивача ОСОБА_2

представника позивача адвоката Салія І.І.

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

18.05.2016 ОСОБА_2 звернулась до Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько дітей, починаючи з листопада 2012 року проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей. З 27 травня 2014 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти, проте сплачував їх лише півроку, а з лютого 2015 року взагалі перестав сплачувати будь-які кошти на виховання дітей. Жодного разу відповідач навіть не поцікавився, за які кошти виховуються діти. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, діти знаходяться на повному утриманні позивача. Додатково син, ОСОБА_5, займається в гуртках, секції «водне поло», приймає участь у шкільних і районних олімпіадах з фізики, географії, хімії, є активним учасником районних інтелектуальних конкурсів. Ці заняття потрібні сину, він відвідує кожний предмет із задоволенням. Донька. ОСОБА_6 відвідує КДНЗ №1 загального розвитку. Крім того займається у Музичній школі №1 клас «Скрипка», відвідує колектив спортивного танцю «Ювента» та зразковий колектив «Театр пісні «Зустріч». Також позивач зазначає, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їхній подальшій долі, не цікавиться їхніми успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. їло негативно виливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в загалі, що є необхідним для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, тобто створились умови, які шкодять інтересам дітей. Більш того, на думку позивача, спосіб життя відповідача є антисоціальним, оскільки він зловживає спиртними напоями, схильний до агресії. Також позивач зазначала, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дітей до її матері (їхньої бабусі) до Російської Федерації, яка є інвалідом II групи і не може самостійно пересуватися, але дуже бажає побачити своїх унуків. Крім того, син, ОСОБА_5, у цьому році закінчує восьмий клас загальноосвітньої школи, та дуже бажає закінчити своє навчання (10-11 класи) за кордоном у Польщі. Навчання за кордоном забезпечило б всебічний його розвиток, проте він не має такої змоги через небажання його батька надати йому дозвіл на виїзд із країни. Своїми діями відповідач порушує як права та свободи своїх дітей, так і права на вільне волевиявлення та пересування. За твердженням позивача, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначав, що позивач не дає можливості йому спілкуватись із дітьми, йому не відомо де навчаються його діти, з приводу чого він звертався до відділу у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради. Крім того зазначав, що сплачувати аліменти в нього не має можливості, оскільки з жовтня 2015 року він після тяжкої хвороби з трудом пересувається та потребує сторонньої допомоги, а в лютому 2016 року висновком МСЕК йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Також відповідач зазначав, що ніколи не заперечував проти виїзду дітей за кордон.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради позовні вимоги ОСОБА_2 не підтримала та надала суду висновок органу про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи.

Так, в судовому засіданні судом було встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, шлюб між якими було розірвано 25.03.2013 /аркуш справи 6/, від шлюбу мають спільних дітей неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітню доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /аркуші справи 8-9/.

Як вбачається з довідки голови квартального комітету №77 від 10.05.2016, неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 /аркуш справи 14/.

Згідно характеристики на ученика 8-го класу Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається з 2014 року та виховується у неповній сім'ї, вихованням займається його матір, яка приділяє багато уваги його вихованню, цікавиться його успіхами, контролює поведінку та навчальні досягнення дитини. Під час навчання в школі дитини, її батько жодного разу не відвідав начальний заклад, життям дитини не цікавився /аркуші справи 11-12/.

Також довідкою КДНЗ №1 від 27.04.2016 під №43 підтверджено, що малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно відвідує вказаний дошкільний заклад з 01.08.2014 /аркуш справи 10/.

Матеріалами справи також підтверджено, що відповідач ОСОБА_4 має заборгованість по аліментам, яка станом на 30.06.2016 становить 22920,84 грн., що підтверджено довідкою Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 30.06.2016 №В2/15522/2, та яка утворилась за період з травня 2015 по червень 2016 року включно /аркуш справи 13/.

Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку із ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, представника органу опіки та піклування, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, тому до них мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов'язків батьків щодо їх дітей.

Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України у своїх роз'ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року N3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

При цьому не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин (абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007).

Судом в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_4 за наслідками огляду МСЕК 16.02.2016 року було встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням - інсульт /аркуш справи 46/.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, мати відповідача, та ОСОБА_6, син відповідача від попереднього шлюбу, суду пояснили, що відповідач - ОСОБА_4 з жовтня 2015 року захворів на тяжку хворобу, внаслідок чого постійно перебував у лікарні. З травня 2015 року він не працює через стан здоров'я, тому не має можливості сплачувати аліменти та навпаки сам перебуває на утриманні своєї матері та повнолітнього сина. Також вказані свідки підтвердили, що позивач не давала можливості спілкуватись відповідачу із дітьми.

При цьому суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, оскільки всі відомості про небажання відповідача займатись вихованням свої дітей їм відомі зі слів позивача - ОСОБА_2

Крім того відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради від 27.07.2016 за №8/33-2178 останній вважає недоцільним позбавити батьківським прав ОСОБА_4 у відношенні його неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /аркуші справи 72-73/. Крім того як вбачається з наданого висновку ОСОБА_4 на обліку у районному наркокабінеті не перебуває, про що свідчить довідка, фактів жорстокого поводження відповідача з дітьми співробітниками внутрішніх органів не зареєстровано, що також спростовує доводи позивача про зловживання відповідачем алкогольними напоями та про його агресивну поведінку.

Жодних переконливих доказів ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків позивачем надано не було, таким чином, у сукупності усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що у відповідача за об'єктивних обставин, тяжку хворобу, а також через навмисне перешкоджання позивачем у спілкуванні батька із дітьми, не було можливості виконати свої батьківські обов'язки, що дає суду можливість зробити безспірний висновок про недоцільність позбавлення його батьківських прав.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року N3, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов