Справа № 744/839/16-ц
Провадження по справі № 2/744/186/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача, Прокуратури Чернігівської області, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Чернігівської області, Семенівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і бездіяльністю органу досудового розслідування та прокуратури, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачем, ОСОБА_3, подана до Семенівського районного суду Чернігівської області позовна заява до відповідачів, Державної казначейської служби України, Прокуратури Чернігівської області, Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, згідно даних якої позивач просить: стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) гривень шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачем, ОСОБА_3 у позові зазначено про те, що 16 листопада 2013 року директор сільськогосподарського підприємства «Нива» (с. Тимоновичі, Семенівський район) ОСОБА_4, за попередньою домовленістю зі своїм сином ОСОБА_5 та Тимоновицьким сільським головою ОСОБА_6, безпідставно вважаючи, що позивач та його брат - ОСОБА_7 скоюють крадіжку, самовільно, всупереч встановленому порядку, не повідомляючи правоохоронні органи вирішили затримати автомобільний причеп, який був у їхньому користуванні. ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відчепили причеп від його автомобіля, після чого причепили даний причеп до автомобіля ОСОБА_4 і рушили в бік машинно-тракторного стану. В цей час він підбіг до автомобіля ОСОБА_4 та запитав, куди забирають їхній причеп. Але ОСОБА_4, з метою примусити його зявитися до машинно-тракторного стану, причеп не віддав, і сказав, щоб він забрав його на машинно-тракторному стані. Після цього він разом зі своїм братом ОСОБА_3 поїхали на своєму автомобілі на машинно-тракторний стан. Коли вони приїхали, то побачили, що їхній причеп вже був загнаний до ангару. Він вийшов з автомобіля і пішов до ангару, а його брат залишився в автомобілі. Знаходячись в ангарі, ОСОБА_5, з метою примусити його, на той час неповнолітнього, вчинити дії, що суперечать його волі, а саме самотужки розвантажити з причепа близько 300 кг металобрухту, вчинив побиття його. А саме, ОСОБА_5 вивів його за ангар, де завдав декілька ударів кулаком по голові, а також удару ногою в живіт. В результаті побиття він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синця та садна під лівим оком, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

За вказаним фактом 16.11.2013 року слідчим відділенням Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області були внесені відомості до ЄРДР за № 0000250 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Слідство у вказаному кримінальному провадженні весь час всіляко затягувалося, при очевидній достатності доказів про підозру винній особі не повідомлялося, слідчі неодноразово виносили незаконні постанови про закриття кримінального провадження, які згодом скасовувалися судом. Всі звернення в його інтересах до прокуратури Чернігівської області, ГУНП в Чернігівській області розглядалися формально, у відповідях визнавалося порушення законодавства слідчими, проте справа досі розслідується і жодній особі про підозру не повідомлено.

Так, з 16 листопада 2013 року по грудень 2014 року кримінальне провадження розслідувалося слідчим відділенням Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області, всіляко затягувалося, рішення про закінчення розслідування безпричинно не приймалося. Після його скарги до прокуратури Чернігівської області кримінальне провадження через неспроможність слідчих Семенівського РВ УМВС його розслідувати було скеровано до слідчого відділення Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області. Після ліквідації Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області, кримінальне провадження було передано до Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури, а звідти - до слідчого відділення Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області. Слідчий Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8, вбачаючи в діях ОСОБА_5 склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тричі складав письмові повідомлення про підозру щодо останнього, проте вони були повернуті без погодження прокурором з вказівкою для проведення подальшого досудового розслідування.

07 грудня 2015 року слідчим Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області під тиском прокурора винесено незаконну постанову про закриття кримінального провадження за відсутності в діях будь-яких осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

За скаргою представника позивача - адвоката ОСОБА_1 ухвалою слідчого судді Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2015 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано через її незаконність.

Зокрема, слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що у суду є всі підстави стверджувати про однобічність проведеного досудового розслідування. Під час досудового розслідування кримінального провадження органу досудового слідства необхідно більш вимогливо поставитися до виконання вимог ст. ст. 91, 92, 99 КПК України щодо збирання та послідуючої оцінки отриманих у кримінальному провадженні доказів з дотриманням вимог ст. 94 вказаного Кодексу з огляду на викладені у вказаній постанові виявлені порушення при провадженні досудового розслідування.

Суд також констатував, що викладене в мотивувальній частині постанови посилання слідчого на висновок експертизи від 16.05.2014 року № 108 щодо того, що не виключається можливість отримання потерпілим тілесного ушкодження з власної необережності, відсутності незацікавлених свідків, є однобічним, оскільки з експертизи вбачається зовсім інше. Слідчим залишено поза увагою покази свідка експерта ОСОБА_9 щодо механізму утворення тілесних ушкоджень.

Окрім того, слідчий суддя встановив, що слідчий не надав критичної оцінки показам свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які перебувають в родинних відносинах і в основу постанови про закриття кримінального провадження взяв їх покази та показання свідка ОСОБА_6, який є зацікавленою особою, та не спростував утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 від дій ОСОБА_5, що суперечить висновку судово -медичної експертизи.

Слідчий суддя Новгород-Сіверського районного суду навіть не зазначив у своїй ухвалі, що по справі ще треба проводити якісь слідчі дії, він просто констатував, що треба більш ретельно оцінити докази.

Після чергової скарги його матері в його інтересах до прокуратури Чернігівської області, в лютому 2016 року кримінальне провадження було передано до слідчого відділу ОСОБА_10 відділу поліції ГУНП в Чернігівській області. За час розслідування справи у ОСОБА_10 відділі поліції позивача жодного разу не було викликано до слідчого, справа знову всіляко затягувалася, слідчий не бажав виконувати ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, що знову змусило позивача звертатися до ГУНП в Чернігівській області та прокуратури Чернігівської області зі скаргами на дії слідчих і прокурорів.

Так, в липні 2016 року представником позивача отримано відповідь зі слідчого управління ГУНП в Чернігівській області від 01.07.2016 року за вих. № 16/Г-655/ку, відповідно до якої стан розслідування справи було заслухано на оперативній нараді в слідчому управлінні за участю слідчого та керівництва СВ ОСОБА_10 За результатами заслуховування слідчий попереджений про персональну відповідальність за повноту дослідження всіх обставин означеного кримінального правопорушення та дотримання розумних строків. Керівництву СВ ОСОБА_10 відділу поліції поставлені завдання забезпечити належне досудове розслідування кримінального провадження та прийняття у ньому рішення.

Також в липні 2016 року його матірю отримано відповідь з прокуратури Чернігівської області від 19.07.2016 року за вих. № 04/2/2-543-13, відповідно до якої стан досудового розслідування 13.07.2016 року заслухано на оперативній нараді у заступника прокурора області. З метою активізації досудового розслідування та з урахуванням доводів скаржника керівнику ОСОБА_10 місцевої прокуратури направлено лист щодо вжиття всіх передбачених кримінальним процесуальним законом заходів до швидкого, всебічного, повного та неупередженого розслідування, забезпечення належного контролю за ним та прийняття законного процесуального рішення в максимально стислі строки. Крім того, на усунення порушень кримінального процесуального законодавства керівнику слідчого управління ГУНП направлено документ реагування з вимогою притягнення винних до відповідальності.

Але, розслідуючи далі справу слідчий Чернігівського відділу поліції не врахував висновки слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, викладені в ухвалі від 29.12.2015 року, знов не оцінив ретельно докази, і всупереч вказівок слідчого управління ГУНП в Чернігівській області та прокуратури Чернігівської області щодо прийняття законного рішення, знову 10 вересня 2016 року прийняв незаконне рішення про закриття кримінального провадження, оформлене постановою.

За скаргою представника позивача - адвоката ОСОБА_1 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2016 року постанову слідчого Чернігівського ВП про закриття кримінального провадження знов скасовано через її незаконність.

Слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що недоліки, встановлені ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.12.2015 року, в ході розслідування не усунуто. Слідчий суддя констатував, що відповідно до ст. 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обовязкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягають виконанню на всіх території України.

На сьогоднішній день справа далі нібито формально розслідується, але в праві нічого не проводиться. Таким чином він вже майже три роки прагне справедливості, покарання винних, але слідчі (за виключенням слідчого Івченка М.П.) та прокурори всіляко цього відверто не бажають, керівництво слідчого управління ГУНП в Чернігівській області та прокуратури Чернігівської області формально відписується від моїх скарг, вплинути на ситуацію чомусь не може. Позивач вважає, що якщо керівництво слідчих та прокурорів не може навчити чи примусити своїх підлеглих працювати за законом (підтверджено рішеннями судів), то нехай тоді держава компенсує йому завдані моральні збитки. Незаконні рішення слідчих, а також бездіяльність слідчих і прокурорів (як процесуальних, так і керівництва прокуратури Чернігівської області), бездіяльність керівництва слідчого управління ГУНП в Чернігівській області призводять до порушення конституційні прав позивача, його прав як потерпілого у кримінальному провадженні. Весь час розслідування справи, а це майже три роки, слідчі не бажають повідомити про підозру винній особі, що завдає йому моральної шкоди. Його кривдник через бездіяльність слідчих та прокурорів досі залишається не покараним, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності спливає 16 листопада 2016 року. За цей час було порушено його нормальний спосіб життя, він втратив здоровий сон, оскільки змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, пошуку адвоката, відшукання додаткових коштів на оплату правової допомоги, поїздок до міст Новгород-Сіверського та Чернігова, внаслідок чого не має засобів для забезпечення належного рівня свого життя.

Позивач стверджує, що неправомірними діями відповідачів 2,3,4 йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про розслідування цієї справи, страх можливого повторення прийняття незаконних рішень, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі правової реабілітації, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

Безпосередньо під час оскарження постанов про закриття кримінального провадження та розгляду скарг у судах позивач переживав значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги. В цей час він не міг займатися своїми улюбленими справами.

Внаслідок дій відповідачів 2,3,4 позивач досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення їх поведінкою, переживає щодо своєї соціальної репутації та соціальної адаптації.

Зазначене в сукупності свідчить про порушення його конституційних прав, а незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури йому завдано шкоди, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (окрім зазначених у ч. 1) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно приписів ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Грошову компенсацію завданої позивачу моральної шкоди він оцінює у 30000 (тридцять тисяч) гривень.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, доручив представляти свої інтереси адвокату ОСОБА_1

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав повністю та пояснив суду про те, що, на його думку, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідач, Державна казначейська служба України, у судове засідання свого представника не направила, належним чином була повідомлена про виклик до суду судовою повісткою, про поважні причини неявки представника суд не повідомила, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надавала.

Представник відповідача, Прокуратури Чернігівської області, ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив суд відмовити у його задоволенні та дав пояснення, яке вказує на те, що позовні вимоги, на його думку, задоволенню не підлягають.

Відповідач, Семенівський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, у судове засідання свого представника не направив, належним чином був повідомлений про виклик до суду судовою повісткою, про поважні причини неявки представника суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надавав

Представник відповідача, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, ОСОБА_11 у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про виклик до суду судовою повісткою, надав письмове заперечення, у якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі через необгрутованість, судове засідання просить провести без участі представника ГУНП в Чернігівській області.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних встановлених судом обставин.

Як вбачається з наявних в матеріалах цивільної справи процесуальних документів, 16 листопада 2013 року слідчим відділенням Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області були внесені відомості до ЄРДР за № 0000250 за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом заподіяння легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоровя позивачу ОСОБА_3.

З 16 листопада 2013 року по грудень 2014 року кримінальне провадження розслідувалося слідчим відділенням Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області.

Після скарги позивача до прокуратури Чернігівської області кримінальне провадження було скеровано до слідчого відділення Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області. Після ліквідації Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області, кримінальне провадження було передано до Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури, а звідти - до слідчого відділення Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

07 грудня 2015 року слідчим Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутності в діях будь-яких осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2015 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано.

Після скарги матері позивача в його інтересах до прокуратури Чернігівської області, в лютому 2016 року кримінальне провадження було передано до слідчого відділу ОСОБА_10 відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Постановою слідчого Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області не врахував висновки слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2016 року кримінального провадження закрито.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2016 року постанову слідчого Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області про закриття кримінального провадження скасовано.

Згідно ч. 6 ст. 1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (окрім зазначених у ч. 1) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі N 6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму № 5 від 25 травня 2001 р., № 1 від 27 лютого 2009 р.) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 3 вказаної постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пославшись на ст. 23 ЦК України, як на підставу відповідальності за завдану йому моральну шкоду, позивач зазначив, що неправомірні дії відповідача призвели до значних душевних страждань, порушення його нормального способу життя, негативних змін у його житті, емоційного стресу, необхідності вжиття додаткових заходів для відновлення порушеного права. Водночас, належних та допустимих доказів факту завдання відповідачем моральної шкоди, позивачем не надано.

Суд не вбачає підстав для задоволення зазначеної вимоги, враховуючи, що позивачем не доведено, як факт заподіяння такої шкоди, так і наявність правових підстав для її відшкодування.

Оскарження позивачем постанов слідчого про закриття кримінального провадження та подальше їх скасування слідчими суддями є формою реалізації права учасника кримінального провадження та жодним чином не доводить факту неправомірних дій слідчих у розумінні вимог цивільного процесу.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_3 про стягнення з Державного бюджету України на його користь грошових коштів у відшкодування моральної шкоди шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Чернігівської області, Семенівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і бездіяльністю органу досудового розслідування та прокуратури відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. В. Смага