АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/4788/15-ц Головуючий в І інстанції: Гаврилов Д.В.
Провадження №22-ц/791/162/2016 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Радченка С.В.

суддів: Вербицької Л.І.

Колісниченка А.Г.

секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 06 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи без самостійний вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015року позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 26.08.2014 року в м. Херсоні на перехресті проспекту Ушакова та вул. Горького, під час дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю автомобіля «Тайота Авенсіс» державний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «КІА RIO» державний номер НОМЕР_3 під його керуванням, транспортні засоби зазнала механічних пошкоджень.Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 29.01.2015 року ОСОБА_6 був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження від 17.09.2014 року вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю «КІА RIO» 1.4, становить 70403, 76 грн. Страховиком відповідно до поданих документів і встановленого полісом ліміту, прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування на його користь у розмірі 50000 грн. З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з винної особи різницю збитків в сумі 20403,76 грн., а також додаткові витрати на евакуацію автомобіля в сумі 400 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 400 грн., франшизу в розмірі 1000 грн., а всього 22203,76 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 20000 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 06 жовтня 2015року позов задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 22203,76 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.08.2014 року в м.Херсоні на перехресті проспекту Ушакова та вул. Горького, під час дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю автомобіля «Тайота Авенсіс», під керуванням ОСОБА_3, автомобілю позивача «КІА RIO» було завдано механічних пошкоджень.

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 29.01.2015 року ОСОБА_3, було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с.8).

Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження від 17.09.2014 року вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю «КІА RIO», державний номер НОМЕР_2 під час ДТП склала 70403,76 грн (а.с.11-15).

03.01.2014 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «Європейський страховий союз» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/6507152).

Страховиком відповідно до поданих документів і встановленого полісом ліміту, прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування на користь ОСОБА_4 у розмірі 50000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи наведене суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між страховим відшкодуванням і вартістю відновлювального ремонту та додаткові витрати на евакуацію автомобіля в сумі 400 грн, витрати на проведення експертного дослідження в сумі 400 грн (а.с.16) та франшиза 1000 грн.

Задовольняючи вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд першої інстанції, в межах наданих доказів, врахував вимоги розумності і справедливості, характер дій винної особи, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань, порушенням нормальних життєвих зв'язків внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, вірно керувався нормами матеріального права, а саме, положеннями ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, за якими моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Крім того, згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25 травня 2001 року, N 1 від 27 лютого 2009 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів погоджується з визначеним розміром моральної шкоди в сумі 5000 грн, оскільки такий висновок є законним та обґрунтованим.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не спростовують мотивованих висновків суду.

Зокрема доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із вартістю матеріального збитку заподіяного автомобілю «КІА RIO» визначеної звітом автотоварознавчого дослідження від 17.09.2014 року, апелянт вважає, що вартість збитку значно завищена.

Так, під час апеляційного розгляду справи, за клопотанням ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, було призначено судову автотоварознавчу експертизу для визначення матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля належного ОСОБА_4

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №233 від 12.08.2016 року вартість матеріального збитку, завдана власнику транспортного засобу «КІА RIO», державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4., унаслідок ДТП, що мала місце 26.08.2014 року, на день заподіяння збитку, тобто 26.08.2014 року становить: 119802,20 грн (а.с.235).

Оскільки доводи апеляційної скарги щодо завищення вартості матеріального збитку не знайшли свого підтвердження, порушень норм матеріального і процесуального права, на які звертає увагу апелянт, колегією суддів не вбачається, то підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: Л.І. Вербицька

А.Г. Колісниченко