АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3953/16 Справа № 204/3294/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Дніпро 31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Пишиди М.М.

суддів Деркач Н.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, обґрунтувуючи вимоги тим, що 10 березня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) та Тарифів. Відповідно до заяви позичальника DNXRRX17010153 банк надав останньому строковий кредит у сумі 3 021 грн., на строк 6 місяців, тобто до 10 вересня 2007 року включно, зі сплатою відсотків за користування грошима в розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

Оскільки відповідачем належним чином умови договору не виконувалися, станом на 18 квітня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 25 937 грн. 44 коп., яка складається з: 6 029 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 18 195 грн. 23 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 211 грн. 21 коп. штраф (процентна складова).

У звязку з виникненням вказаних обставин ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з даними вимогами та просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо перегляду зазначеного судового рішення.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що 10 березня 2007 року ОСОБА_2 було отримано, за його заявою, кредит у розмірі 3 021 грн. зі сплатою відсотків за користування грошима у розмірі 0,01% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, з кінцевим строком повернення до 10 вересня 2007 року.

Кредитний договір складається з - заяви позичальника DNXRRX17010153, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) та Тарифів.

Оскільки відповідач своєчасно не виконував свої зобовязання щодо повернення грошей, станом на 18 квітня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 25 937 грн. 44 коп., яка складається з: 6 029 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 18 195 грн. 23 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 211 грн. 21 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що утворенню заборгованості за кредитним договором передувало неналежне виконання позичальником його умов.

В апеляційній скарзі апелянт заявив клопотання про застосування строку позовної давності, наголосивши на тому, що розгляд справи відбувався без його участі через, що у нього не було можливості звернутися до суду першої інстанції з таким клопотанням.

Згідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки розгляд справи в суді першої інстанції проведено у заочному порядку, даних щодо отриманням ОСОБА_2 повідомлення про розгляд справи матеріали справи не містять, крім того в перегляді заочного рішення було відмовлено, що перешкодило останньому скористатись своїм правом на подачу заяви про застосування строку позовної давності суду першої інстанції, колегія апеляційного суду вважає за можливе прийняти до розгляду клопотання апелянта.

У розумінні статті.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Отже, перебіг строку позовної давності для звернення до суду у позивача щодо стягнення всієї суми основного боргу розпочався з 11 вересня 2007 року (закінчення строку дії договору) та закінчився 12 вересня 2012 року, в той час як до суду ПАТ КБ "ПриватБанк " звернулось лише у травні 2014 року, тобто після спливу встановленого в договору астрономами пятирічного строку позовної давності (п.5.5 Умов надання споживного кредиту фізичним особам), а тому доводи апелянта стосовно застосування такого строку є правомірними.

Приймаючи до уваги сплив строків позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення пені, штрафів тощо), згідно до положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та статті 266 ЦК України.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: