провадження 2/201/2644/2016
УХВАЛА

10 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсними договору позики та іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та ПН ДМНО ОСОБА_4, про визнання недійсними договору позики та іпотечного договору.

З позовної заяви та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги витікає, що спірні правовідносини виникли між сторонами також з приводу укладеного між ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_5 від імені ОСОБА_1 (позивач) іпотечного договору, який позивач просить суду визнати недійсним, однак предметом вказаного договору є нерухоме майно, тобто з урахуванням зазначеного вбачається, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, однак ст. 114 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини, а зі змісту позовної заяви та з доданих до неї документів витікає, що нерухоме майно знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Матикіна Генерала, будинок 16, тобто не у Соборному (Жовтневому) районі м. Дніпропетровська.

Згідно абз. 4 та абз. 5 п. 4 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду (частина пята статті 121 ЦПК).

Також, слід зазначити, що позивач у позовній заяві не вказує та не обґрунтовує підстави звернення з вказаною позовною заявою саме до цього суду, а тому з урахуванням вище викладено вказана позовна заява не підсудна цьому суду.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, вважаю за необхідне позов повернути позивачу та рекомендувати звернутися до належного суду за місцезнаходженням майна або основної його частини.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 114, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсними договору позики та іпотечного договору повернути позивачу та рекомендувати звернутися до належного суду за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя