ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2/362/1918/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне )

16 вересня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Медведєва К.В., за участі секретаря Шевченко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргового зобовязання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми у розмірі 6 122 068,76 грн., що включає: суму боргу 3 446 806,31 грн., інфляційне збільшення - 2 480 352,64 грн., 3% річних - 194 909,81 грн..

Позивач посилається на те, що 05.03.2013 року позивач позичив відповідачу 145 000 (сто сорок пять тисяч) дол. США. Ці кошти відповідач зобовязався повернути до 31.12.2013 року, про що ним власноручно була написана розписка. Станом на зафіксовану у розписці дату позика не була повернута відповідачем, вимоги позивача повернути позичені кошти відповідач ігнорував, на телефонні дзвінки не відповідав, від зустрічей ухилявся, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.

У судове засідання представник позивача надала суду заяву, у якій повністю підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу за відсутністю позивача та його представника, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позовну заяву чи клопотань до суду не надав.

У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі. В підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка чи інший документ, що засвідчує передачу йому займодавцем певної грошової суми.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Розписка, підписана відповідачем, є документом, що стверджує укладення договору. Клопотань щодо проведення судової почеркознавчої експертизи розписки від 05.03.2013 року відповідач до суду не подавав.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 525, 526, 530, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб`єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з розписки, між сторонами розмір процентів встановлено не було, тому розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу стягувача, який полягає у отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві).

При цьому щодо стягнення збитків від інфляції, то згідно правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-771цс15 індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

Таким чином загальна сума боргу, з урахуванням усіх зазначених вище норм, яку відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відповідно до курсу національної валюти до долара США становить 3641716,12 грн., що включає: суму боргу 3 446 806,31 грн., 3% річних - 194 909,81 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215,224-233 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 суму боргового зобовязання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми у розмірі 3641716,12 грн., що включає: суму боргу 3 446 806,31 грн., 3% річних - 194 909,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 витрати, понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 3622 грн. 64 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.В. Медведєв