АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/1231/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2509/16Головуючий у 1-й інстанції Рожкова Н. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Буленка О.О.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ " Приватбанк" - ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк " до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 липня 2016 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом до суду, в якому вказує, що згідно укладеного кредитного договору № б/н від 14.12.2012 року ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 30.04.2016 року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ ПРИВАТБАНК Договору без номеру від 14.12.2012 року рахується заборгованість на загальну суму 13800,84 грн., яку позивач прохає стягнути.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач в звязку з чим його представник подав на нього апеляційну скаргу, вказуючи на порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не враховано, що банком дотримано строк позовної давності на звернення до суду, оскільки позивачем було здійснено останній платіж в сумі 1,99 грн. 26.06.2013 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення з позовом до суду для позивача сплинув встановлений законом строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 уклали між собою кредитний договір без номеру від 14.12.2012 року про надання кредиту шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовою сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідно до п.5.4 «Правил користування платіжною картою» погашення процентів по кредиту проводиться щомісячно за попередній місяць, а погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. /а.с3-30 /

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов'язки щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків належним чином не виконував, тому станом на 30.04.2016 року утворилась заборгованість в сумі 13800,84грн., до складу якої входять 668,97 грн. заборгованості за кредитом, 8948, 50 грн. заборгованості за пенею та комісією 3050,00 грн., 500 грн. штрафу / фіксована частина/ та 633,37грн. штрафу / процентна складова/.

Як вбачається з Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Зазначена вище позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, строк кредитної картки, виданої відповідачу закінчився 30 листопада 2008 року, нову картку відповідач не отримував.

Із наданого Банком розрахунку заборгованості, вбачається, що 24 квітня 2013 року здійснив останній платіж в сумі 20 грн, далі позичальник жодних виплат за кредитним договором не здійснював (а.с.3.,59- 62).

В свою чергу, як вбачається з роздруківки заборгованості, на кредитну карту відповідача було внесено 1, 99 грн, які на думку позивача, слід вважати останнім платежем за кредитним договором. / а.с. 77-78/

Як вбачається з пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, даний платіж ним не вносився, оскільки в нього було викрадено дану кредитну картку, про що , в свою чергу вів повідомляв ПАТ « ПриватБанк»

В свою чергу, колегії суддів вважає прийнятними пояснення відповідача, оскільки всі платежі здійсненні ним в рахунок погашення кредитної заборгованості позначенні як депозит в розділі деталі операції, а останній платіж в сумі 1.99. грн. в розділі деталі операції зазначений як такий, який надійшов з платіжної карти SAMDN 5200**** ****6737, при цьому доказів щодо належності даної картки відповідачу, позивачем не надано як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що спірний платіж в сумі 1,99 грн. не є такими, що перериває строк позовної давності, оскільки був стягнутий без згоди відповідача.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що право на позов виникло у ПАТ «КБ «ПриватБанк» з моменту настання певних юридичних фактів, що свідчать про порушення прав кредитора, тобто з часу прострочення боржника несплати ним щомісячного чергового платежу, а з позовом до суду ОСОБА_3 звернувся лише 29.06.2016 року, після спливу позовної давності.

Також, статтєю 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Така сама правова позиція міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13).

Оскільки доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які передбачені положеннями ч. 1 ст. 309 ЦПК України як підстава для скасування рішення, то апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ " ПриватБанк" - ОСОБА_2В - відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: А.І.ОСОБА_5Триголов