АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_7 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вісак», Державна реєстраційна служба України, Міністерство юстиції України, треті особи: ОСОБА_11, Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення коштів, визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав, скасування державної реєстрації змін до установчих документів, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/20883/15-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/11104/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_9 грошові кошти за неналежне виконання умов Договору про надання послуг у сумі 2 000 гривень; визнання недійсним з моменту укладення Договору дарування корпоративних прав від 15 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7; скасування державної реєстрації змін до установчих документів (статуту) ТОВ «Творча майстерня «Вісак»; визнання права власності за ОСОБА_8 на 100 % статутного капіталу ТОВ «Творча майстерня «Вісак»; визнання недійсним з моменту укладення Договору дарування корпоративних прав від 15 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7; скасування державної реєстрації змін до установчих документів (статуту) ТОВ «Вісак»; визнання права власності ОСОБА_8 на 100 % статутного капіталу ТОВ «Вісак»; зобов'язання Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві відновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записи щодо ТОВ «Творча майстерня «Вісак» ТОВ «Вісак» станом на 15.12.2010 року.

Вимоги позову мотивовані тим, що до позивача, який в 1990-х роках започаткував власний бізнес, головним чином в сфері нерухомості, в цілях чого ним було засновано ряд Д підприємств, в 2010 році почали надходити вимоги про відступлення частки в бізнесі, що супроводжувалися погрозами кримінального переслідування з метою позбавлення волі.

Як зазначає позивач ОСОБА_13, в реалізацію таких погроз, Постановою Прокуратури Оболонського району м.Києва від 15 вересня 2010 року було порушено кримінальну справу № 55-3532 за фактом шахрайського заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст. 190 Кримінального кодексу України. Вказує, що метою таких дій було створення тяжких негативних обставин для позивача, які б заставили його відчужити його майно або створили умови для захоплення такого майна з боку третіх осіб поза волею позивача. В цілях пошуку способів збереження його майна, зокрема, створених ним підприємств, він звернувся до відповідача ОСОБА_9 за юридичною консультацією щодо найкращого та найоптимальнішого способу захисту

майна від можливої втрати внаслідок дії тяжких обставин.

За рекомендацією відповідача ОСОБА_9, під впливом тяжких обставин та на невигідних умовах позивачем було укладено договори дарування корпоративних прав ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак» в розмірі, що дозволяв здійснювати одноосібний контроль над підприємствами, на користь неповнолітньої дочки - відповідача ОСОБА_7. Позивач вважає, що укладення таких договорів за неналежною рекомендацією відповідача ОСОБА_9 призведо до того, що він фактично безплатно та безповоротно втратив належне йому майно у вигляді корпоративних прав у зазначених підприємствах. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача ОСОБА_9 сплачені йому грошові кошти за надання неналежної консультації.

Також вважає, що укладені договори дарування корпоративних прав є недійсними, оскільки були укладені під впливом тяжких обставин, пов'язаних з кримінальним переслідування, загрозою втрати та конфіскації майна. Наголошує, що за умов відсутності таких обставин, спірні договори не укладав би.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_8 в частині заявленої позовної вимоги зобов'язання Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві відновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записи щодо ТОВ «Творча майстерня «Вісак», ТОВ «Вісак» станом на 15 грудня 2010 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак», Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, треті особа: ОСОБА_11, Відділ державної реєстрації і юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про стягнення коштів, визнання недійсним договорів дарування корпоративних прав, скасування державної реєстрації змін до установчих документів, визнання права власності, суд -задоволено частково.

Визнано недійсним з моменту укладення Договір дарування корпоративних прав від 15 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_8 (04205, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_7 (АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 4997, про дарування ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 70% корпоративних прав у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак» (04212, м.Київ, вул. Маршала Тимошенко, будинок 21, корпус 12, літера А; Код ЄДРПОУ «21505566), вартістю 13 090 000,00 грн.

Скасовано державну реєстрацію змін до установчих документів (статуту) Товариства з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак» (04212, м.Київ, вул. Маршала Тимошенко, будинок 21, корпус 12, літера А; Код ), яка проведена державним реєстратором Оболонської районної в місті Києві Сергієнко ІриноюІванівною 17 грудня 2010 року за номером 8023519.

Визнано право власності ОСОБА_8 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня .«Вісак» (04212, м.Київ, вул. Маршала Тимошенко, будинок 21, корпус 12, літера А; Код ).

Визнати недійсним з моменту укладення Договір дарування корпоративних прав від 15 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_8 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_7 (АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 4999, про дарування ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 70% корпоративних прав у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак» (04205, м.Київ, вул. Маршала Тимошенко, будинок 29-Б; Код ), вартістю 12 099 680,00 грн.

Скасовано державну реєстрацію змін до установчих документів (статуту) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак» (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, будинок 29-Б; Код ), яка проведена державним реєстратором Оболонської районної в місті Києві Сергієнко Іриною Іванівною 17 грудня 2010 року за номером 3023515.

Визнано право власності ОСОБА_8 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак» (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, будинок 29-Б; Код ).

В іншій частині задоволення позову відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_7, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діють на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_7, представник відповідачів ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності в інтересах ТОВ «Вісак», ТОВ «Творча майстерня «Вісак», представник третьої особи ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_11, підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_8, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідачі Державна реєстраційна служба України, Міністерство юстиції України, третя особа: Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином (т.4 а.с.73, 74,78), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

За Конституцією України, ст. 27 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів, який здійснюється в порядку конституційного, цивільного, кримінального, адміністративного та господарського судочинства.

Відповідно до статей 1,3 ЦК України, 1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зазначити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання держави у сферу особистого життя людини, її цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність - в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Судовий розгляд, яким цивільна справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду.

В силу статей 10, 59, 60, 213 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 58 - 59, ч.3 ст. 61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають, змінюються і припиняються, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За тлумачення статей 203-204, 215, 626 ЦК України випливає висновок про те, що цивільні права та обов'язки можуть виникати, змінюватися та припинятися із договорів, зміст яких не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; за умови їх вчинення у формі, встановленій законом; особами, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності; за їх вільного волевиявлення, відповідно до їх внутрішньої волі і спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках робить договір, як вид правочину, нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність (у повному обсязі або окремої його частини) за судовим рішенням.

При цьому, правом пред'явлення позову про визнання договору недійсним. відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України наділені сторони за договором, а також інші заінтересовані особи, що заперечують його дійсність на підставах, встановлених законом.

Якщо недійсність договору прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним - то він є правомірним і підлягає виконанню сторонами, відповідно до встановлених в ньому умов.

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Він є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими вважаються умови визначені в законі, або умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона.

За своєю характеристикою, істотні умови відображають природу договору, а тому відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором.

Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом, необхідні для даного виду або на погоджені яких наполягає хоча б одна сторона, то договір вважається укладеним і набуває обов'язкової сили для сторін.

При цьому, необхідно наголосити, що в силу ст.ст. 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору.

Поряд із справедливістю, добросовісністю і розумністю вона вважається вищою цінністю права, що забезпечує природне існування фізичної особи, стабільність суспільних відносин, економічну та фінансову рівновагу.

Свободу договору можна визначити як нормативно закріплену можливість особи здійснювати дії та вчинки на власний розсуд, не порушуючи при цьому свободу інших суб'єктів.

Зміст свободи договору в загальному розкривається у ст.627 ЦК України, яка з посиланням на ст.6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору.

За названими статтями, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначати умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв'язку; строк його дії; підстави і порядок припинення.

У справі відсутні докази тому, що оспорені договіри дарування не відповідають виписаним вимогам, і можуть бути визнані недійсними з підстав зазначених позивачем.

Так, як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, в листопаді 2010 року, позивач ОСОБА_8 звернувся до відповідача ОСОБА_9 за наданням юридичних послуг щодо найкращого та найоптимальнішого способу захисту майна від можливої втрати внаслідок дії тяжких обставин.

З наданих позивачем ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_9 пояснень слідує, що ОСОБА_9 рекомендував укласти договори дарування корпоративних прав в розмірі, що дозволятиме здійснювати безумовний контроль над діяльністю підприємства, на користь інших осіб, зокрема родичів позивача.

15 грудня 2010 року між позивачем ОСОБА_8 та неповнолітньою відповідачем ОСОБА_7 яка діяла за згодою батьків та в присутності своє матері - третьої особи ОСОБА_11 було укладено договір дарування корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», згідно якого дарувальник безоплатно передає у власність обдаровуваної, а обдаровувана приймає у власність 70 % належних корпоративних прав, як засновника товариства. Дарунок сторонами оцінено у 13 090 000,00 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 4997.

Також 15 грудня 2010 року між позивачем ОСОБА_8 та неповнолітньою відповідачем ОСОБА_7 яка діяла за згодою батьків та в присутності своє матері - третьої особи ОСОБА_11 було укладено договір дарування корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак», згідно якого дарувальним безоплатно передає у власність обдаровуваної, а обдаровувана приймає у власність 70 % належних корпоративних прав, як засновника товариства. Дарунок сторонами оцінено у 12 099 680,00 грн Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 4999.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що на момент укладення спірних договорів позивач ОСОБА_8 був одноосібним засновником підприємств та володів 100 % частки в статутному капіталі кожного з них.

За змістом частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до статті 717 ЦК Україниза договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Вимоги позивача про визнання судом недійсними договорів дарування на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася, не підлягає задоволенню через її недоведеність належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до пунктів 19, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин, вчинений внаслідок впливу тяжкої обставини є оспорюваним.

З названої підстави правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

При цьому, особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Як убачається з матеріалів справи, за обома оспореними правочинами сторона нічого не набувала, оскільки вони є безвідплатними, а тому вважати, що вони можуть бути визнані недійсними за правилами ст. 233 ЦК України не можна.

Крім того, позивачем ОСОБА_8 та його представниками, заяв та скарг щодо його переслідування в рамках будь-якого кримінального процесу, отримання будь-яких погроз на адресу ОСОБА_8, до відповідних органів подано не було, позивач ОСОБА_8 не був обмежений в свободі пересування, свободі вибору захисту своїх інтересів та порушених прав, що підтверджується повідомленнями з Генеральної прокуратури України, прокуратури Оболонського району м. Києва та Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві (т.3 а.с.87-89).

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року - скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вісак», Державна реєстраційна служба України, Міністерство юстиції України, треті особи: ОСОБА_11, Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення коштів, визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав, скасування державної реєстрації змін до установчих документів, визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: