Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/412/16-ц
Провадження № 2/506/211/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2016 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді Чеботаренко О.Л.

при секретарі Нечитайло Є.О.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування Окнянської РДА Дзевик В.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с.м.т. Окни

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про зміну розміру аліментів та визначення способу участі у спілкуванні

та вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що на підставі рішення Красноокнянського районного суду від 16 грудня 2003 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ,але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2003 року , щомісячно , до досягнення дитиною повноліття. Підставою позову про зменшення розміру аліментів позивач зазначає зміну сімейного стану та погіршення матеріального становища, яке обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 він одружився з ОСОБА_4 і ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_5 . На теперішній час його дружина ОСОБА_6 не працює, так як доглядає доньку ОСОБА_7 і для забезпечення потреб як непрацюючої дружини, так і новонародженої дитини, він почав витрачати значно більші кошти. Посилаючись на наведене, позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку. Крім того, позивач просив визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 як то систематичні побачення з дитиною у вихідний день не менше, ніж один раз на два місяці у світлу пору доби, так як вони з відповідачем не знайшли спільних шляхів вирішення зазначеного клопотання.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив їх задовольнити, додавши, що, на його думку, вимагаючи зменшити розмір аліментів на дитину ОСОБА_3 до 1/6 частини всіх видів заробітку, він урівнює в матеріальному становищі всіх осіб, яких він має утримувати двох доньок та непрацюючу дружину. При цьому, на його думку, не будуть порушуватися вимоги закону щодо обмеження стягнень з заробітної плати не більше 50 % від заробітної плати.

Відповідач позов визнала частково та пояснила, що ,на її думку, підстав для задоволення позову в частині зменшення розміру аліментів на утримання їх спільної з позивачем доньки ОСОБА_3 немає, так як позивач працює, доказів погіршення матеріального стану або стану здоров`я він не надав. Посилання ж позивача на народження дитини ,у зв`язку з чим він має утримувати дружину та новонароджену доньку, вважає необґрунтованим, так як дружина отримує державну допомогу по народженню дитини, а їх з позивачем новонароджена донька ОСОБА_8 ,у разі зменшення аліментів на доньку ОСОБА_3 , опиниться в кращих матеріальних умовах, що недопустимо, так як діти у своїх правах є рівними. Що ж стосується спілкування позивача з їх донькою ОСОБА_3 ,то фактично у них з позивачем і спору з приводу зазначеного питання не було, так як позивач не тільки протягом понад 10 років не бажав бачитися з донькою, а навіть допустив велику заборгованість по аліментам, маючи при цьому постійну роботу.

Відповідач також зазначила, що вона не заперечує проти спілкування позивача з донькою, але навіть після рішення опікунської ради позивач жодного разу не намагався побачитися з донькою.

Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування та перевіривши матеріали справи та надані докази, судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 16 грудня 2003 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ,але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2003 року, щомісячно ,до досягнення дитиною повноліття (а.с.56 ).

Обрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 підставою позову зазначив зміну його сімейного та матеріального стану.

Так, на даний час позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 і займає посаду - заступник начальника санаторію з медичної частини. (а.с.14).

Заробітна плата позивача з грудня 2015 по травень 2016 ,після сплати податків, склала 50655 грн /а.с.15/. Відомостей про виплату аліментів у зазначеній довідці немає.

15 січня 2016 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 (а.с.13)

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача від шлюбу з ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_5 . /а.с.11/ .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так ,позивачем надано достатньо доказів щодо зміни його сімейного стану /народження дитини/ і суд вважає, що саме ця обставина може слугувати підставою для зміни розміру аліментів. Суд також приймає до уваги, що дружина позивача потребує посиленого харчування на період лактації і хоч доказів того, що дружина не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною, позивачем не надано, але суд приймає до уваги, що позивач зобов`язаний її утримувати відповідно до ч.2 ст.84 СК України.

Разом з тим, суд вважає, що зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 може поставити матеріальний стан доньки позивача ОСОБА_3 в нерівні умови порівняно з донькою позивача ОСОБА_10 .

Посилання ж позивача на збільшення суми комунальних витрат не може бути прийнято до уваги, так як таке збільшення торкнулося не лише сім`ї позивача, а і сім`ї відповідача, при цьому позивачем не заперечується, що утворилася велика сума заборгованості по сплаті аліментів, хоч позивач і наполягає, що заборгованість утворилася не з його вини.

Також не може бути прийнята до уваги думка позивача щодо дотримання рівності всіх його утриманців та дотримання закону щодо його особистих прав - обмеження стягнень з заробітної плати, яке не має складати більше 50 % від заробітної плати. Такі обмеження можуть визначатися судом ,за наявності законних та достатніх підстав, при вирішенні питання щодо стягнення по декільком виконавчим листам.

Позивач же зобов`язаний до сплати аліментів по одному виконавчому листу. Тому суд прийшов до висновку, що позов у цій частині підлягає частковому задоволенню .

Що стосується позовних вимог щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, то сам відповідач повідомив суду, що не спілкувався і не бачився з дитиною близько десяти років, так як ще коли дитині було 1,5 роки, між ним та відповідачкою і її матір`ю виникали непорозуміння щодо побачень з дитиною. За ці роки він не намагався зустрітися з дитиною, не приходив до садка та школи ,не телефонував та не писав листів доньці, не вітав її з днем народження, Новим роком , ОСОБА_11 тощо. Відповідач не заперечує, що щороку приїздив у відпустку до своєї матері, яка мешкає в с.м.т. ОСОБА_12 , де і проживає його донька ОСОБА_3 ,але він і не намагався за всі ці роки побачитися та поспілкуватися з донькою, так як був впевнений, що йому не дозволять цього зробити ні відповідач, ні її мати. Лише у 2014 році він прийшов до школи та побачився з донькою, яка спочатку зраділа йому, але на другий день вже не хотіла з ним спілкуватися. Він вважає, що саме відповідач вплинула на таку поведінку доньки.

Таким чином, саме позивач повідомив ,що фактично спору між ним та відповідачем немає, так як вони взагалі не спілкуються, а він протягом тривалого часу і не намагався спілкуватися або якимось чином приймати участь у вихованні дитини.

Представник органу опіки та піклування вважала, що відповідач не перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною і просила суд постановити рішення на підставі діючого законодавства, та з урахуванням інтересів дитини.

Судом, відповідно до ст.171СК України, була вислухана малолітня ОСОБА_13 , яка повідомила суду , що не бажає спілкуватися з батьком, так як у них навіть немає про що говорити. Вона повідомила, що бачила батька двічі у 2014 році, коли він приходив до школи. Більше батько ніколи до неї не приходив. Дитина наполягала на тому, що мати ніколи не настроювала її проти батька .

Виходячи із змісту ч.6 ст. 7 СК України та правил ст. 141 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», права та обов`язки щодо дитини у її батьків є рівними, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно із ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо ,у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Окнянської РДА, у серпні 2016 року орган опіки на піклування вважав за доцільне визначити спільні дні та години спілкування неповнолітньої ОСОБА_13 з батьком ОСОБА_1 один раз у 2 місяці у світлу пору доби за попередньою домовленістю у телефонному режимі з ОСОБА_2 (а.с.50).

Однак позивач не повідомив суду про будь-які перешкоди у спілкуванні з дитиною зі сторони відповідача ні до прийняття, ні після прийняття вищевказаного рішення.

Його твердження про те, що відповідач не дозволила б йому спілкування з дитиною, є лише припущеннями і його суб`єктивною думкою, яка не підтверджена жодними належними та допустимими доказами.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Все вище зазначене свідчить про те, що відповідач не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

При розгляді зазначеної справи судом не встановлено будь-яких порушень прав дитини зі сторони відповідача і позивач доказів, що відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, не надав.

Тому суд приходить до висновку ,що у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, ст.192 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_1 рішенням Красноокнянського районного суду від 16 грудня 2003 року та стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Козятин Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , заступника начальника санаторію з медичної частини військової частини НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_3 , аліменти на дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з дня вступу рішення у законну силу.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Одеської області через Красноокнянський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

ГоловуючийО. Л. Чеботаренко