Єдиний унікальний номер №243/7058/16-ц
Номер провадження №2/243/3571/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

«28» вересня 2016 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі Жмарьові П.Б.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі ордеру №2557, виданого Виконавчим комітетом Словянської міської ради народних депутатів, він є наймачем квартири, розташованої за адресою: м.Словянськ, вул.Паркова, буд.3, кв.58.У квартирі крім нього зареєстрована його донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка у 2009 році виїхала з квартири разом зі своїми речами. З того часу у квартирі вона не проживає, її речі відсутні. Перепон їй у користуванні квартирою він не чинив та не чинить і на теперішній час. ОСОБА_3 не вносить оплату за житлово-комунальні послуги у звязку з чим він вимушений нести додаткові витрати на утримання свого майна.

Просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою №58 по вул.Парковій м.Словянськ Донецької області.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином, суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с.18).

Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27 травня 2016 року (а.с.7), у судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_2, наполягав на їх задоволенні, пояснення надав аналогічні, викладеним у заяві.

Відповідач ОСОБА_3, в судове засідання не зявилася, про дату та час судового засідання була повідомлена шляхом судової повістки (а.с.16), 01 вересня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_3, відповідно до якої вона просила розглядати дійсну справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову (а.с.11 зв.б.).

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований з 24 березня 1980 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3 зв.б.).

Як вбачається з ордеру № 2557, виданого 24 жовтня 1979 року Виконавчим комітетом Словянської міської ради народних депутатів, ОСОБА_2 є наймачем зазначеної квартири (а.с.4).

Відповідно до довідки №678 ввід 18 серпня 2016 року виданої ТОВ «Цидило і К», ОСОБА_2 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, його склад сімї дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 (а.с.5).

Згідно довідки комітету суспільного територіального самоврядування громадян мікрорайону ЖЕУ-3 №251 від 25 серпня 2016 року, донька позивача та його дружини ОСОБА_5 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2009 року, зазначене підтвердили свідки-сусіди: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.6).

З наданої відповідачем копії свідоцтва про шлюб серії І-НО №208773 вбачається, що 29 серпня 2009 року ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_5, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Котов» (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-НО №323962, батьками ОСОБА_5 зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.13).

Згідно копії паспорту серії ВК 663711, на теперішній час прізвище відповідача «Котов» (а.с.13 зв.б.).

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 протягом 37 років та їй достовірно відомо, що ОСОБА_5 не проживає в зазначеній квартирі з 2010 року, у звязку з виїздом до Російської Федерації та постійного місця проживання вона не має. Її речей в їх квартирі не має, підтримують звязок лише по телефону.

Свідок ОСОБА_6 показала, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1990 року. Їй достовірно відомо, ОСОБА_5 є донькою її сусідів, в останнє вона бачила її в 2004 році.

При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до положення ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сімї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно до ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, його відсутність не повязана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що з 2009 року ОСОБА_3 не проживає у спірному жилому приміщенні без поважної причини, спроб вселитися до нього не робила, ніхто не перешкоджав проживанню або вселенню її до спірної квартири, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей у домоволодінні не має.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 208-209 ЦПК України, ст.ст. 61, 64, 65, 71, 72 ЖК УРСР, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №58 в будинку №3 по вул.Парковій в м.Словянськ.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 30 вересня 2016 року.

Суддя Н.О. Чемодурова