Справа № 433/72/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області в складі :

головуючого - судді Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретарів- Бєдусенко Ю.І., ОСОБА_1,

позивача- Груздо С.А.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача- Севостьянова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, ОСОБА_6 «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, посилаючись на те, що діями відповідача ОСОБА_4 під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20 листопада 2015 року в с. Тарасівка Троїцького району Луганської області по вул. Комсомольській , була заподіяна матеріальна шкода, у розмірі 13 000 гривень і моральна шкода у сумі 5,000 гривень, звернувся до суду з даним позовом про відшкодування вищевказаних сум.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 змінив заявлені вимоги, просив стягнути на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 7567,57 гривень . В іншій частині позов підтримав і суду пояснив, що 20 листопада 2015 року приблизно о 22-00 годині він їхав додому по с. Тарасівка Троїцького району Луганської області на автомбілі АЗЛК -2140. Коли підїхав до дому зупинився і відчув удар у задній лівий бік машини , від чого його машина вїхала у ворота і збила їх. Коли він вийшов із машини то побачив, що його машину ударила машина ВАЗ -21051, якою керував відповідач ОСОБА_4В і який погодився із тим, що він заподіяв йому шкоду, про що у грудні 2015 року добровільно написав розписку, в якій зобовязався до 10 січня 2016 року вішкодувати заподіяну шкоду у розмірі 13 000 гривень . Пояснив, що у звязку із тим, що вони домовились про добровільне відшкодування відповідачем шкоди, вони не звернулись до органів поліціїї та до страхових компаній, в яких застраховані автомобілі. Поліцію викликали після того, як він подав позовну заяву до суду, оскільки відповідач ОСОБА_4 відмовився відшкодувати йому заподіяну шкоду. 12.02.2016 року за даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушенн відносно відповідача ОСОБА_4 за статтею 124 КУпАП України. Пояснив, що до ДТП його автомобіль не був пошкоджений. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди - 7567, 57 гривен, у відшкодування моральної шкоди- 5.000 гривен та понесені ним судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі і просила стягнути саме з відповідача ОСОБА_4 суму заподіяного матеріального збитку, яка у відповідності із висновком автотоварознавчого дослідження становить 7567, 57 гривень, моральну шкоду в сумі 5,000 гривень та понесені позивачем судові витрати, які складаються з: судового збору, витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та витрат повязаних із явкою її довірителя до суду. На підтвердження витрат понесених її довірителем повязаних із явкою до суду надала фіскальні чеки за оплату бензину на загальну

суму 872,22 гривень. Розмір моральної шкоди представник позивача обґрунтувала тим, що її довіритель отримав душевні хвилювання та психологічну травму повязану з тим , що через свою людяність у тому , що він пішов на зустріч ОСОБА_4 і погодився на його пропозицію не викликати органи поліції до місця ДТП, що він сам відшкодує йому задану шкоду ,але завдяки безвідповідальним діям останнього вимушений був тривалий час у судовому порядку відстоювати своє право. Крім того пояснила, що в даному випадку саме відповідач ОСОБА_4 повинен відшкодувати заподіяну ОСОБА_3 шкоду , оскільки відповідач ОСОБА_6 « Європейський союз» у відповідності із законом не зобовязаний відшкодовувати ОСОБА_7 заподіяну ОСОБА_4 шкоду, так як відповідач ОСОБА_4 визнавши себе винним у ДТП відразу на місці ДТП , та склавши згодом про це відповідну розписку не звернувся протягом 3-х робочих днів до страхової компанії із письмовим повідомленням про ДТП , а тому саме він повинен відповідати за заподіяну шкоду.

Представник відповідача ОСОБА_4В позовні вимоги не визнав у повному обсязі і суду пояснив, що на другий день після ДТП його довіритель та позивач ОСОБА_3 домовились про те, що сума заподіяної шкоди автомобілю ОСОБА_3 становить 5.000 гривень. Але потім ОСОБА_3 почав завишати суму до 13 000 гривень і понудив його довірителя скласти про це у грудні 2015 року розписку. Пояснив, що його довіритель не погоджувався і не згоден з такою сумою збитку. З сумою матеріальних збитків, яка встановлена автотоварознавчою експертизою ні він, ні його довіритель також не згодні, оскільки була пошкоджена лише задня частина автомобіля ОСОБА_7, а згідно з експертизою була досліджена і передня і задня частина автомобілю , про що надано відповідний висновок. Пояснив, що вважає, що за завдану шкоду ОСОБА_3 повинна відповідати страхова компанія, а не його довіритель , оскільки у відповідності до вимог статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач був зобовязаний у разі настання ДТП повідомити страхову компанію про страховий випадок , а відповідно до статті 1194 ЦК України , особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою « страховим відшкодуванням» , у звязку з чим ОСОБА_4 не може бути відповідачем по вказаній справі, так як майнова шкода заподіяна ОСОБА_3 не перевищує страхового ліміту , який визначений у страховому полісі від 21.04.2015 року ОСОБА_6 « Європейський страховий союз» за шкоду заподіяну майну в сумі - 50 000 гривень. Крім того пояснив, що заявлена позивачем моральна шкода ніякими доказами не підтверджена, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідач ОСОБА_6 « Європейський страховий союз» не направив до суду свого представника , надав заяву про розгляд справи у відсутність представника та письмові заперечення на позов, в яких позовні вимоги щодо нього не визнав і просив відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу « ВАЗ-21051» , д/н НОМЕР_1 застрахована в ОСОБА_6 «Європейський страховий союз» . Згідно п.33.1.4. статті 33 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно - правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності повідомлення про ДТП , а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. З письмовими повідомленнями про ДТП 20.11.2015 року ні позивач, ні відповідач до ОСОБА_6 «Європейський страховий союз» не звертались. Тому у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно - правої відповідальності повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 20.11.2015 року він приїхав до с. Тарасівка Троїцького районну Луганської області пограти у волейбол . Позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_4 також грали в волейбол, вони приїхали на своїх автомобілях. Після гри у

волейбол усі домовились зустрітися в с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області. Після чого ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 поїхали на своїх автомобілях до ОСОБА_3, щоб він залишив автомобіль вдома. Коли вони приїхали разом до с. Малоолександрівка Троїцького району Луганської області на автомобілі ОСОБА_4 , то він побачив що на автомобілі ОСОБА_4 була вмятина на лівому боці , було помяте крило та разбита фара. ОСОБА_9 розповів , що він своїм автомобілем ударив автомобіль ОСОБА_10 , який підїхав до своїх воріт і збив ці ворота від чого був пошкоджений автомобіль ОСОБА_3 , що він є винуватим у цьому і що вони домовились із ОСОБА_3 , що він відшкодує йому добровільно завдані збитки і навіть сам зробить машину, так як скажуть спеціалісти. Пояснив, що він до ДТП бачив автомобіль ОСОБА_3, він був не пошкоджений. А на наступний день після ДТП приїхавши додому до ОСОБА_11С побачив лише задню частину автомобіля , оскільки передньою частиною автомобіль був у гаражі . Задня частина автомобілю була помята . Також він бачив ворота , які лежали на землі.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що восени 2015 року приблизно о 20-00 годині вона із чоловіком були у хаті і почули грохіт , коли вийшли на подвіря то вона побачила , що на землі лежали ворота , стояла їх машина помята зпереду та ззаду, а син ОСОБА_7, стояв з якимось хлопцем і про щось розмовляли. Пояснила , що до цього випадку машина була ціла, не пошкоджена.

Аналогічні покази надав суду свідок ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що восени 2015 року , приблизно о 08-00 годині ранку вона разом із своїм чоловіком приїхала до своїх батьків . Коли підїжджали до двору то побачили, що ворота лежали на землі, а автомобіль який належить її батьку ОСОБА_11 і яким володів останній час її брат ОСОБА_7 був помятий попереду та ззаду. Зі слів матері їй відомо, що увечері вони з батьком почули грохіт, а коли вийшли то побачили що ворота лежать на землі, автомобіль був помятий, а син ОСОБА_7 розмовляв з якимось хлопцем. Пояснила, що увечері ОСОБА_7 приїздив до неї додому приблизно о 17- 18 годині перед тренуванням з волейболу, машина була без будь-яких пошкоджень, а на наступний день вже була розбита.

Аналогічні пояснення надав суду свідок ОСОБА_14.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача ОСОБА_4, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.11.2015 року в с. Тарасівка Троїцького району Луганської області по вул. Комсомольській з вини відповідача ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_15 сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП був пошкоджений належний ОСОБА_11 автомобіль НОМЕР_3, яким керував позивач ОСОБА_3.

Вина відповідача ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди була встановлена Постановою Троїцького районного суду Луганської області від 12 лютого 2016 року , згідно якої ОСОБА_4 за фактом ДТП, що мало місце 20.11.2015 року в с. Тарасівка Троїцького району Луганської області по вул.. Комсомольській було визнано винним за ст. 124 КпАП України і накладено адміністративне стягнення в сумі 340,00 гривень.

Відповідно до полісу № АI /4983484 обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль НОМЕР_2 був застрахований. Страхувальник ОСОБА_16, а страховик ОСОБА_6 «Європейський страховий союз» . Строк дії страхування з 22.04.2015 року до 21.04.2016 року.

Відповідно до полісу № АЕ /5600724 обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль НОМЕР_4 був застрахований. Страхувальник ОСОБА_3 , а страховик СК « Домінанта» . Строк дії страхування з 31.08.2015 року до 30.08.2016 року.

Згідно із розпискою від 04 грудня 2015 року наданою ОСОБА_4 , останній зобовязався сплатити ОСОБА_3 за ДТП , яке відбулося 20.11.2015 року, суму в розмірі 13.000 гривень .

Згідно з копією посвідчення водія на імя ОСОБА_3 останній має право на керування транспортними засобами категорії A,B, C .

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 01/03/16 від 15.03.2016 року, вартість ремонту (матеріального збитку) з урахуванням експлуатаційного зносу замінених деталей, завданої господарю автомобіля марки : М., модель : 2140, тип:легковий, реєстраційний номерний знак: И 7986 ВГ складає 7567 грн. 57 копійок.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності зі ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або зміст якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 33.1.4. статті 33 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно- правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) , водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), повідомлення про ДТП, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

Згідно зп. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ( далі Постанова Пленуму), особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно з п.13 Постанови Пленуму, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Відповідно до п. 16. Постанови Пленуму , оскільки відповідно до статті 3 Закону

№ 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Оцінивши надані суду докази у їх сукупності суд з достатньою впевненістю приходить до висновку про те, що в результаті винних дій відповідача ОСОБА_4 , який порушив правила дорожнього руху, позивачу ОСОБА_3 було спричинено майнову шкоду у розмірі - 7567,57 гривень та моральну шкоду.

Твердження представника відповідача ОСОБА_4 з приводу того, що відповідальність за заподіяну ОСОБА_3 шкоду внаслідок ДТП , яке сталось 20.11.2015 року повинна нести страхова компанія спростовується вищенаведеним .

Посилання представника відповідача ОСОБА_4 на те, що в результаті ДТП було пошкоджено лише задню частину автомобілю НОМЕР_5, яким керував позивач ОСОБА_3 спростовуються дослідженою у судовому засіданні схемою ДТП, яка додана до адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за статтею 124 КУпАП за правопорушення , яке відбулося 20.11.2015 року у с. Тарасівка Троїцького району Луганської області на вул.. Комсомольській , яку власноруч склав ОСОБА_4 і з якої вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_7 від удару його в задню частину автомобілем під керуванням ОСОБА_4 передньою частиною врізався у паркан та показаннями свідків , підстав недовіряти яким у суду не має.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суду виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі і стражданнях, які фізична особа отримала у зв'язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім'ї або близьких родичів; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням його майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями « Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього

в її спричиненні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт спричинення позивачу моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин або якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі або в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об'єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Таким чином суд бере до уваги, що позивачу ОСОБА_3 діями відповідача ОСОБА_4 нанесена моральна шкода, яка полягає у душевних і психічних стражданнях, які отримав ОСОБА_3 у зв'язку з пошкодженням автомобілю в результаті ДТП. При цьому суд приймає характер і об'єм душевних і психічних страждань ОСОБА_3 і вважає що позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 (пять тисяч) гривень підлягають частковому задоволенню в сумі 1000 ( одна тисяча) гривень.

Позивачем ОСОБА_10 були понесені судові витрати по сплаті судового збору та за проведення автотоварознавчої експертизи, які підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Надані позивачем ОСОБА_3 фіскальні чеки про сплату вартості бензину на суми : 199,99 грн, 199,83 грн, 213,70 грн, 213,70 грн, загальною сумою - 827,22 гривень на підтвердження судових витрат , повязаних з його явкою до суду не можуть бути взяти до уваги, оскільки вони не містять даних ким вони були придбані та не можуть бути підтвердженням того, що витрати понесені саме ОСОБА_3

Суд також враховує те, що позивачем не було сплачено судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди, який у відповідності зі ст. 4 Закону України « Про судовий збір» він мав сплатити у розмірі - 551 гривня 20 копійок.

Оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволена частково, а саме на 20% то з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави судовий збір несплачений позивачем при подачі позову за вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 110, 24 грн (551,20 грн*20%= 110,24 грн), а з позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави несплачений ним судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 440,96 грн (551,20 грн-110,24 грн = 440,96 грн) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166.1167, 1187 ЦК України, ст. 33 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно- правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» , п.п. 6, 13.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст.10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, ОСОБА_6 «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 7567 ( сім тисяч пятсот шістдесят сім) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000,00 ( одну тисячу) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в загальній сумі 1551 ( одну тисячу пятсот пятдесят одну ) гривню 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок несплачених позивачем ОСОБА_3 судових витрат за вимогу про відшкодування моральної шкоди пропорційно задоволеній частині у сумі - 110 ( сто десять) гривень 24 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави несплачений ним при подачі позову судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі - 440 ( чотириста сорок ) гривень 96 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

В позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_6 «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 31 серпня 2016 року.

Cуддя Н.В. Крівоклякіна.