АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року. (т.2 а.с.174-177)

В апеляційній скарзі представник Національного банку України - Добролюбов В.І. посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року про скасування заходів забезпечення позову, просив її скасувати, відмовити в задоволенні заяв про скасування заходів забезпечення позову та залишити в силі заходи забезпечення позову встановлені ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року. На обґрунтування скарги зазначив, що термін «кінцевий бенефіціарний власник» у розумінні Цивільного кодексу України є тотожним терміну «власник юридичної особи», тому суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 не володіє корпоративними правами підприємств та не є їх учасником. Крім того зазначив, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими в позові вимогами і зважаючи на розмір заборгованості за кредитним договором, вважає неможливим виконання рішення без накладення арешту на майно. (т.2 а.с.199-202)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав скаргу і просив її задовольнити з наведених у ній підстав. Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

ОСОБА_1 до суду не прибув, був сповіщений встановленим порядком про що у справі є докази. (т.2 а.с.232-233)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до частини 4 ст. 154 цього Кодексу, особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову спільного майна», при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Судом встановлено, що предметом позову Національного банку України є вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 як з поручителя, заборгованості у розмірі 135 863 013,70 грн. за кредитним договором №12/09/6 від 04 червня 2014 року, укладеним між Національним банком України та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива». (т.1 а.с.4-6)

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року заяву Національного банку України про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, та/або відносно якого ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником зокрема, але не обмежуючись: ТОВ "ПРИКАРПАТСЬКА КЕРАМІКА" (), ТОВ "ПРИКАРПАТСЬКА ФІНАНСОВА КОРПОРАЦІЯ" (), ТОВ "СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА ГРУПА" (), ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "САНСЕТ" (), ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "УКРЛЕНДФАРМІНГ" (), ПРИВАТНА АГРОФІРМА "ДОЛИНСЬКА" (), ПРИВАТНА АГРОФІРМА "ЖУКІВСЬКА" (), ПРИВАТНЕ АГРОПІДПРИЄМСТВО "ГАЛИЧИНА" (), ПРИВАТНЕ АГРОПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПРОВЕСІНЬ" (), ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АГРО РЕСУРС" (), ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "РАЙЗ-МАКСИМКО" (), ПРИВАТНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЧЕРНИШЕВСЬКЕ" (), ПРИВАТНО-ОРЕНДНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "МЕЛЕНІ" (), ПАТ "КОМПАНІЯ "РАЙЗ" (), ПАТ "ЛЕБІДЬ" (), ПАТ "ШКІРЯНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СВІТАНОК" (), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДРУЖБА" (), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВ "РАКІВЩИНСЬКЕ" (), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВ "АГРО-ЛАН" (), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВ "АГРОФІРМА "ВАХНІВКА" (), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВ "ДНІСТЕР" (), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВ "КОЗАЦЬКА МРІЯ" (), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВ ім. ЕНГЕЛЬСА (), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ "ЧЕРНАЦЬКЕ" (), СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "АЙДАР-АН-М'ЯСО" (), ТОВ "ІМЕНІБОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО" (), ТОВ "ХЛІБОДАР" (), ТОВ "АГРІ-АЛЬФА" (), ТОВ "АГРО-ЗОРЯ" (), ТОВ "АГРО-ПРОГРЕС-2" (), ТОВ "АГРОПРОМИСЛОВА ФІРМА "ЛЕВАДА" (), ТОВ "АГРОПРОМИСЛОВА ФІРМА "СВІТАНОК" (), ТОВ "АГРОФІРМА "ГЛАЗІВСЬКА" (), ТОВ "БОН-ЕКСІМ" (), ТОВ "БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС - 2006" (), ТОВ "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЗЕЛЕНА ХВИЛЯ" (), ТОВ "ВІННИЦЯМ'ЯСО" (), ТОВ "ВОРОБ'ЇВСЬКЕ-АГРО" (), ТОВ "ГОЛОВЕНЬКІВСЬКЕ ПЛЮС" (), ТОВ "ЗАХІД АГРО" (), ТОВ "ЗОЛОТИЙ ЛАН-Н" (), ТОВ "ЗОРЕМА ВЕСТ" (), ТОВ "ЗОРІ ПРИКАРПАТТЯ" (), ТОВ "ІМПЕРОВО ФУДЗ" (), ТОВ "КРЕМІНЬ АГРО" (), ТОВ "КРОЛЕВЕЦЬ АГРОСТАНДАРТ" (), ТОВ "КРОССТАР ЛТД" (), ТОВ "МЕНОЛО ВЕСТ" (), ТОВ "НИВА" (), ТОВ "ПОДІЛЛЯ АГРОГРУП" (), ТОВ "ПРОДКОНТРАКТ" (), ТОВ "РАЙЗ - ЦУКОР" (), ТОВ "РАЙЗ-ЗАХІД" (), ТОВ "РАЙЗ-ПІВДЕНЬ" (), ТОВ "РАЙЗ-ПРИКАРПАТТЯ" (), ТОВ "РОЗТОЦЬКЕ" (), ТОВ "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "НИВА" (), ТОВ "СОЮЗ-АГРО-ПРОМ" (), ТОВ "СП ЛАМІЯ" (), ТОВ "СПЕЦАГРОПРОЕКТ" (), ТОВ "ФАВОРИТ ПЛЮС ЛТД" (), ТОВ "ЧЕРВОНА ВОЛОКА" (), ТОВ "ЮРОК ПЛЮС" (), ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО ПТАХОГОСПОДАРСТВО"ЛОЗУВАТСЬКЕ" ПРИВАТНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВАНГАРДКО ІНВЕСТМЕНТС ПАБЛІК ЛІМІТЕД" (), ПЛЕМІННЕ ПТАХІВНИЧЕ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПТИЦЕКОМПЛЕКС" (), ПРИВАТНА НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "ІНТЕРБІЗНЕС" (), ПАТ "ВОЛНОВАСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ (), ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПТАХОГОСПОДАРСТВО "ЧЕРВОНИЙ ПРАПОР" (), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІННИЦЯМ'ЯСО" (), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІМПЕРОВО ФУДЗ" (), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОВ'ЯНИ" (), ТОВ "ІНВЕСТ-СЕРВІС" (), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПЕЦАГРОПРОЕКТ" (), ТОВ "ЗОРЕМА ВЕСТ" (); БЛАГОДІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ "БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ІННОВАЦІЙ ТА РЕФОРМ В УКРАЇНІ" ();

на акції товариств, що належать ОСОБА_1 та/або відносно яких ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АГРО РЕСУРС" (), ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "РАЙЗ-МАКСИМКО" (), ПАТ "КОМПАНІЯ "РАЙЗ" (), ПАТ "ЛЕБІДЬ" (), ПАТ "ШКІРЯНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СВІТАНОК" (), ПАТ "ВОЛНОВАСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ (), ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПТАХОГОСПОДАРСТВО "ЧЕРВОНИЙ ПРАПОР" (). (т.2 а.с.96-99)

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, представник ПрАТ "Райз-Максимко" - Войцехівський О.В., а також представник ПАТ "Компанія "Райз" - Чугунов М.В. подали до суду заяви про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року. На обґрунтування заяв зазначали, що арештоване майно відповідачу ОСОБА_1 не належить, а накладення арешту призведе до зупинення господарської діяльності і виробничого циклу, неможливості виплати заробітної плати працівникам і, як наслідок, ліквідацію підприємств.(т.2 а.с.102-104, 118-121, 125-128)

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року. (т.2 а.с.174-177)

Колегія суддів перевірила та відхилила доводи апелянта враховуючи наступне.

За укладеним 04 червня 2014 року між Національним банком України і ОСОБА_1 договором поруки № 12/09/6/П, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., відповідач ОСОБА_1 поручився усім належним йому майном і грошовими коштами на забезпечення виконання кредитних зобов'язань ПАТ «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» за укладеним останнім кредитним договором з Національним банком України.(т. 1 а.с. 13-14)

Накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно вищевказаних підприємств, товариств і компаній, благодійної організації за вищезазначеним переліком, як того просив позивач, не можна визнати обґрунтованим з огляду на те, що до суду не надано доказів належності відповідачу ОСОБА_1 цього рухомого і нерухомого майна.

Вищевказані юридичні особи не є відповідачами у цій справі, а до суду не надано доказів співмірності вартості рухомого та нерухомого майна арештованих підприємств, товариств та організацій заявленим вимогам.

Вжиття таких заходів перешкоджатиме господарській діяльності вищевказаних юридичних осіб про що зазначено у заявах про скасування вжитих заходів забезпечення позову. (т.2 а.с.102-104, 118-121, 125-128)

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі - Закон), на який апелянт посилався в обґрунтування доводів поданої скарги, кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов'язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

При цьому кінцевим бенефіціарним власником (контролером) не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого права.

Тобто, за змістом вказаної норми, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) може бути фізична особа, яка не володіє часткою у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу компанії, але яка має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність компанії у спосіб, визначений зазначеною нормою Закону.

За положеннями пункту 35 частини першої статті 1 цього Закону, кінцевий бенефіціарний власник (контролер) у юридичної особи може бути відсутній.

Тому колегія суддів відхилила доводи апелянта, що зазначення ОСОБА_1 кінцевим бенефіціарним власником (контролером) зазначених юридичних осіб, свідчить про те, що він є власником рухомого і нерухомого майна цих підприємств.

Доводи відповідача, що виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором від 13 травня 2014 року № 12/09/6 забезпечене договорами застави на суму 3 500 000 000.00 грн., що підтверджує реальну можливість позивача одержати виконання за кредитними договорами позивачем не спростовані.

За таких обставин, враховуючи обсяг доказів, наданих позивачем та характеру правовідносин, які виникли між сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року.

При цьому колегія суддів враховує, що позивач не позбавлений права заявляти про накладення арешту на належне відповідачу майно із зазначенням обставин та доказів, як належності такого відповідачеві так і обґрунтуванням необхідності вжиття такого забезпечення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі і з огляду на вимоги ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Національного банку України відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року про скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/12110/2016

Унікальний номер 757/647/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Писанець В.А.

Доповідач Левенець Б.Б.