Провадження № 2-о/235/494/16
Справа № 235/5022/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 серпня 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю: представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Покровська міська рада про встановлення факту проживання однією сім»єю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю. В обґрунтування своєї заяви вказав, що 14.08.1970 року він одружився з ОСОБА_3, у якої від першого шлюбу був син ОСОБА_4.

08.12.1998 року він, його дружина ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 приватизували квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та постійно в ній проживали.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його дружина ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його пасинок ОСОБА_4 Після їх смерті залишилось майно - 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

14.07.2016 року він отримав свідоцтво про право на спадщину, яка складається з 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належала її дружині ОСОБА_3 Відносно прийняття у спадщини частки квартири, яка належала ОСОБА_4 йому було відмовлено,у зв»язку з тим, що пасинок та вітчим не є кровно спорідненими особами. Для прийняття спадщини йому необхідно довести, що він відноситься до спадкоємців четвертої черги. Просит у зв»язку з цим встановити факт постійного проживання його зі спадкодавцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1, більш як п»ять років до часу відкриття спадщини, з грудня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, наполягав на її задоволенні.

Представник Покровської міської ради в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника 9 а.с. 16).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою заявника , проживала разом з його сім»єю в одному будинку АДРЕСА_1 з 1974 року. Разом із заявником проживала його дружина ОСОБА_3, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_3, та її син ОСОБА_4, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надав аналогічні пояснення, а саме підтвердив факт проживання однієї сім»єю заявника ОСОБА_2 з ОСОБА_7 біль п»яти років за адресою : АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Заявник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 14.08.1970 року( а.с. 23).

ОСОБА_3 мала сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її син ОСОБА_4, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть ( а. с. 5).

Згідно свідоцтва про право власності на житло за № 590 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності квартира, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ( а. с. 9).

За вищевказаною адресою були зареєстровані та проживали дружина заявника ОСОБА_3 з 08.12.1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_4 - з 08.12.1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, який проживає по теперішній час. ( а. с. 10).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 успадкували 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 ( а. с. 6).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2. на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 проживав разом з ним з грудня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем ОСОБА_2 права на отримання спадку.

Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими , які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,5,7,8,10,14,57-60,208-209,212-218,256 ЦПК України,-

В И Р І ШИ В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Красноармійська міська рада про встановлення факту проживання однією сім»єю

задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1, більш як п»ять років до часу відкриття спадщини, з грудня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: