Справа № 226/3549/15-ц
Провадження № 6/226/168/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участі секретаря Альберті О.В.,

заявника державного виконавця Димитровського міського відділу державної виконавчої служби головного ТУЮ в Донецькій області ОСОБА_1,

заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПАТ КБ «Приватбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград подання державного виконавця Димитровського міського відділу державної виконавчої служби головного ТУЮ в Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Димитровського міського відділу державної виконавчої служби головного ТУЮ в Донецькій області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником ВДВС, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, в обґрунтування якого вказала, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавчій лист № 2/0529/2517/2012, виданий Красноармійським міськрайсудом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, на підставі якого 30.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якого направлено сторонам виконавчого провадження. ОСОБА_2 рекомендований лист з повідомленням не отримав. Заборгованість за аліментами за період з 08.09.2014 року по 23.08.2016 року складає 31936,64 грн. Крім того, на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 2/226/36/2016 від 13.06.2016 року виданий Димитровським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 12727,08 грн. 21.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. На адресу ОСОБА_2 були неодноразово направлені виклики, але він до ВДВС не зявляється. В порядку примусового виконання ВДВС вжиті певні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій: перевірка майнового стану боржника, виклик боржника, перевірка місця праці боржника, тощо. Рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано. 17.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Протягом тривалого часу рішення суду у повному обсязі не виконується, не зважаючи на те, що державним виконавцем ВДВС вжито усіх, передбачених законом заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобовязань. Тому, державний виконавець, посилаючись на ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх обовязків.

Судом встановлено, що 30.09.2014 року, на підставі постанови державного виконавця державної виконавчої служби Димитровського МУЮ в Донецькій області відкрито виконавче провадження № 44891144 щодо примусового виконання рішення Красноармійського міськрайсуду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, про що боржник був письмово повідомлений (а.с. 52, 53-54, 55 ).

21.07.2016 року, на підставі постанови державного виконавця Димитровського міського відділу державної виконавчої служби головного ТУЮ в Донецькій області відкрито виконавче провадження № 51730077 щодо примусового виконання рішення Димитровського міськсуду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу 12727,08 (а.с. 56, 57 ).

16.08.2016 року державним виконавцем Димитровського міського відділу державної виконавчої служби головного ТУЮ в Донецькій області винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 59).

На запит державного виконавця до ТСЦ 1444 отримана інформація, що за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 будь-який транспортний засіб не зареєстрований (а.с. 60).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_2 є власником 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 61, 62).

Інформація щодо перебування ОСОБА_2 на обліку у ПФУ в м.Димитров відсутня, інформація щодо джерела отримання доходів та про номера рахунків відкритих у банках на його імя відсутня (а.с. 63, 64, 65).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця ВДВС не може бути задоволено з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно ч.1 ст.3771 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд вважає, що ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання. Отже, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.3771 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У звязку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З матеріалів, доданих до подання державного виконавця, не вбачається, чи здійснював державний виконавець будь які дії, що свідчили б про виклик боржника до державної виконавчої служби, для зясування позиції боржника щодо сплати боргу.

Суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судом та щодо його обізнаності з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст.11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 3771 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Димитровського міського відділу державної виконавчої служби головного ТУЮ в Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Петунін