Справа № 226/1296/16-ц
Справа № 226/1296/15-ц
Провадження № 2/226/555/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2016 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство «Служба єдиного замовника», про втрату права користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про втрату права користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2005 року вона є власником жилої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. З 27.09.2011 року у її квартирі зареєстрована відповідач, яка є її колишньою падчеркою. З вересня 2012 року та до цього часу відповідач у вказаній квартирі не мешкає, місце проживання останньої їй не відомо. Вона змушена сплачувати за відповідача житлово-комунальні послуги, які розраховується з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, що впливає на її матеріальний стан, адже вона є інвалідом ІІІ групи у звязку з чим значну суму грошових коштів вимушена витрачати на ліки та санаторно-курортне лікування. На її неодноразові прохання знятися з реєстрації відповідач не реагує. Реєстрація відповідача в житловому приміщенні не дозволяє їй розпоряджатися даною нерухомістю на свій розсуд і значно обмежує її законні права. Тому позивач, керуючись ст.405 ЦК України, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, вказавши, що через підвищення тарифів на комунальні послуги вона має необхідність в оформленні субсидії. Реєстрація відповідача у її квартирі заважає скористатися цим правом. ОСОБА_2, донька її колишнього чоловіка, проживала разом з ними в одній сімї до закінчення дівчинкою загальної школи. Після цього відповідач поїхала навчатися до м.Донецьк і більше в сімю не поверталася. Останні три роки вона не підтримує ніяких контактів з відповідачем. Батько відповідача, з яким вона розірвала у березні 2015 року шлюб, виписався з квартири і уїхав у невідомому їй напрямку. Вона ніяким чином не перешкоджала відповідачці проживати у її квартирі. Дівчина відразу забрала всі свої речі і за весь час жодного разу не інтересувалася спірним жилим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена відповідно до цивільно-процесуального законодавства.

Представник третьої особи комунального підприємства «Служба єдиного замовника» до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2005 року. Право власності позивача на придбану квартиру зареєстровано у бюро технічної інвентаризації м.Димитров 10.08.2005 року у реєстровій книзі № 16 за реєстровим № 62, що підтверджується відповідним договором, витягом з Державного реєстру правочинів, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічним паспортом на квартиру (а.с.7-8, 9, 10, 11-14).

У даній квартирі зареєстровані: з 28.12.2005 року у якості власника позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27.09.2011 року у якості доньки колишнього чоловіка відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 15.06.2016 року (а.с.15).

Відповідно до довідки МСЕК від 25.07.2012 року позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, встановленою безстроково (а.с.16, 17).

Відповідно до акту від 17.06.2016 року, складеного мешканцями будинку 62 м-ну «Западний» м.Мирноград, відповідач ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_3, не мешкає з вересня 2012 року (а.с.18).

Дану обставину у удовому засіданні підтвердили допитані у суді свідки.

Так, свідок ОСОБА_3, мешканка будинку 62 м-ну «Западний» м.Мирноград, суду пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1, яка на теперішній час мешкає у своїй квартирі 51 сама. Раніше позивач мешкала разом з чоловіком Олегом, його донькою ОСОБА_2 та своєю донькою Любою. Коли дівчата закінчили школу, вони покинули домівку. ОСОБА_4 уїхала навчатися до м.Донецьк і приблизно останні роки чотири її ніхто не бачив. Дівчина уїжджала з сумками, де вона може перебувати їй не відомо. Роза ніколи не перешкоджала проживати ОСОБА_2 у квартирі, позивач золота людина, ніколи ні з ким не конфліктувала, дглядала відповідача, як свою рідну доньку. Чоловік позивача і батько ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями, врешті решт приблизно рік тому він уїхав до Росії.

Свідок ОСОБА_5, мешканка будинку 62 м-ну «Западний» м.Мирногра, надала суду аналогічні пояснення.

За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Статтею 405 ЦК України визначені права членів сімї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою проживання позивача у якості колишньої падчерки, тобто повнолітнього члену її сімї, та не є співвласником спірної житлової площі.

Також судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає у житловому приміщенні позивача за вищевказаною адресою з 2012 року по теперішній час.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Зясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що будь-яких договорів щодо користування житлом позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідача інтересу до вказаного житла на протязі останніх чотири роки, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі ст.150 СК України, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215, 226, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство «Служба єдиного замовника», про втрату права користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою номер пятдесят один будинку номер шістдесят два мікрорайону «Западний» у місті Мирноград Донецької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 16.08.2016 року.

Суддя Ж.Є.Редько