Справа № 750/5371/16-ц
Провадження № 2/750/1807/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Рахманкулової І.П.

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту перебування на утриманні та проживання однією сімєю,

третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому, уточнивши зміст позовних вимог згідно заяви від 27.09.2016 року просять встановити факт перебування їх на утриманні ОСОБА_7 у період з 01.10.2011 року по 23.10.2015 року. Також позивачі просять встановити факт їхнього проживання із ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1 однією сімєю у період з 01.10.2011 року по 23.10.2015 року, тобто по день смерті останнього.

Обгрунтували позивачі свої вимоги тим, що 23.10.2015 року внаслідок нещасного випадку під час виконання службових обовязків загинув їх син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки вони проживали з сином разом однією сімєю і перебували на його утриманні, а тому мають право на страхові виплати згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності». Позивачі у позові зазначили, що незважаючи на їх право на отримання страхових виплат, їх вони не отримали, так як дізналися, що ОСОБА_4 оспорює факт проживання з сином однією сімєю і перебування у нього на утриманні, мотивуючи потребою реалізації свого права на спадкування майна померлого сина, згідно з чим, і виник даний позов. Встановлення факту перебування на утриманні та проживання однією сімєю необхідно позивачам для одержання одноразової допомоги та страхових виплат, які будуть нараховуватися Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили суд його задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач з жовтня 2011 року по день смерті ОСОБА_7, що мало місце 23.10.2015 року проживала з ним однією сімєю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. 23.03.2014 року у них народилася донька ОСОБА_8, витрати на утримання сімї збільшилися, так як відповідач народила дитину за допомогою кесарева розтину, а тому через відсутність грудного молока дочку кормили дитячими сумішами. На все це, в тому числі на придбання підгузків, одягу та інших дитячих речей витрачалося дуже багато коштів, що виключало можливість допомагати фінансово позивачам. Батьки померлого чоловіка навпаки давали їм фінансову допомогу та постійно забезпечували овочами, фруктами та консервацією з власного городу. Крім того, відповідач у запереченні на позов зазначила, що позивачі забезпечені люди, їм належить на праві власності квартира, машина, земельна ділянка, вони отримують пенсію, мають додатковий дохід з городу, а відповідач після смерті ОСОБА_7 залишилася без засобів до існування, оскільки разом з донькою перебувала на утриманні покійного чоловіка, а всі банківські картки на момент смерті були у нього, а тому відповідач після смерті чоловіка взагалі залишилася без грошей.

Представник третьої особи в судовому засіданні подала заперечення проти позову, просила відмовити позивачам у задоволенні їх позову, посилаючись на відсутність правових підстав для встановлення факту перебування їх на утриманні покійного сина, адже на момент смерті ОСОБА_7 вони обидва отримували пенсію за віком, що перевищує встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум у 2015 році. Крім того, позивачі не надали суду доказів на підтвердження того, що їх покійний син надавав їм фінансову допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, дослідивши письмові докази у справі, оглянувши матеріали справи №750/2763/16-ц окремого провадження № 2-о/750/69/16 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні, заслухавши диск із фіксацією цього судового засідання в частині допиту свідка ОСОБА_9, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 23.10.2015 року в с. Скорінець Чернігівського району Чернігівської області загинув син позивачів ОСОБА_7 під час виконання службових обовязків (а.с.6, 25)

ОСОБА_7 за життя був зареєстрований з 24.12.1991 року у квартирі АДРЕСА_2 разом зі своїми батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.63)

Відповідно до свідоцтва про право власності квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної власності в рівних частинах ОСОБА_1, ОСОБА_2 та покійному ОСОБА_7 (а.с.64)

Згідно акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, затвердженого начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області 05.01.2016 року, з працівником ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 (працював на посаді інкасатора-водія автотранспортних засобів) 23.10.2015 року на автодорозі «Київ-Чернігів» неподалік с.Скорінець Чернігівської області стався нещасний випадок, внаслідок якого він та ще двоє інкасаторів загинули (а.с.58-62).

Позивачі як на докази проживання покійного ОСОБА_7 разом з ними однією сімєю посилаються на те, що в акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23.10.2015 року, затвердженому начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області 05.01.2016 року та в акті форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, затвердженому начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області 05.01.2016 року значиться місце проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_3, а також в якості членів сімї, що перебувають на його утриманні зазначені позивачі.

Також позивачі в якості доказів, що підтверджують факти їх проживання однією сімєю та перебування на утриманні ОСОБА_7 зазначають: довідки ЖЕК 13 Чернігівської міської ради №624 від 17.02.2016 року та №2158 від 01.06.2016 року про склад сімї, де зазначено місце проживання покійного та склад його сімї, а також акт про спільне проживання особи на момент смерті від 22.07.2016 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка представник позивачів ОСОБА_3, за її клопотанням, суду повідомила, що вона проживала у будинку, що розташований навпроти будинку, де мешкають позивачі. До січня 2012 року вона бачила, що ОСОБА_7 постійно мешкав разом з батьками.

Свідок ОСОБА_9, яка доводиться позивачам донькою, в судовому засіданні повідомила, що її покійний брат до дня смерті проживав з батьками в квартирі АДРЕСА_2, тобто за їх місцем реєстрації. Також свідок суду повідомила, що в її покійного брата було багато різних жінок, а тому проживати з ОСОБА_4 він не міг, про факт проживання з відповідачем їй нічого не відомо. Крім того, свідок повідомила, що ОСОБА_7 не був упевнений, що народжена відповідачем дитина є його донькою і ніколи не визнавав її своєю дитиною. Разом з тим, свідок, оглянувши фото на а.с.129, 130, визнала, що була присутня під час обряду ОСОБА_19 і сказала, що на цей захід її запросив особисто ОСОБА_7

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_9, оскільки в іншому судовому засіданні при розгляді справи №750/2763/16-ц окремого провадження № 2-о/750/69/16 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні, допитана в судовому засіданні в якості свідка під присягою ОСОБА_9 повідомляла, що їй відомо про факт проживання її брата з співмешканкою ОСОБА_4 у цивільному шлюбі. Спочатку вони проживали у батьків, а потім винаймали квартиру, проте вони не встигли зареєструвати шлюб, а також свідку було відомо, що у її брата та ОСОБА_4 народилася донька, ОСОБА_7 не встиг зареєструвати дитину на себе. При допиті свідка ОСОБА_9 заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також підтверджували, що ОСОБА_4 була цивільною дружиною їх сина, що вони проживали разом спочатку у них вдома, а потім винаймали квартиру, що у них народилася спільна донька, але ОСОБА_7 не встиг зареєструвати шлюб з ОСОБА_4 та дитину на себе.

Диск з фіксацією судового засідання у справі №750/2763/16-ц в частині допиту свідка ОСОБА_9 був прослуханий в судовому засіданні при розгляді даної справи, після чого позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовилися відповідати на запитання щодо зафіксованої і прослуханої інформації для зясування розбіжностей.

Інший свідок позивачів ОСОБА_10, який доводиться чоловіком ОСОБА_9 та зятем позивачів в судовому засіданні повідомив, що покійний ОСОБА_7 постійно жив з батьками, останні пять сім років він підтримував батьків, допомагав їм, опікувався ними. Також свідок знає ОСОБА_4, був присутній під час обряду ОСОБА_19, його запросив ОСОБА_7 Також свідок стверджував, що ОСОБА_7 сумнівався, що ОСОБА_19 є його донькою, про факт проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_4 свідку нічого не відомо, адже у ОСОБА_7 було багато жінок.

Проте, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 дали протилежні свідчення.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11, яка при здійсненні обряду ОСОБА_19 записана хрещеною матірю ОСОБА_8 (а.с.111) суду показала, що вона вперше побачила ОСОБА_7 у 2009 році при святкуванні Дня народження ОСОБА_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з того часу намагалися жити разом, проте за словами ОСОБА_4 батьки ОСОБА_20 були проти їх відносин через різницю у віці, а тому вони на деякий час розійшлися і не проживали разом. Влітку 2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 разом поїхали на відпочинок до моря і після повернення вирішили проживати разом, для цього через знайомого винайняли квартиру по вулиці Волковича, 21 в м. Чернігові. З осені 2011 року вони проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_2 як чоловік та дружина, у них був спільний побут, разом ходили у гості, планували народження дитини. Батьки ОСОБА_7 почали сприймати ОСОБА_4 лише під час її вагітності, вони допомагали продуктами харчування зі свого городу. Після народження ОСОБА_16 всі кошти йшли на утримання сімї, адже ОСОБА_4 не працювала, знаходилася разом з донькою на утриманні ОСОБА_7, а після його смерті вона взагалі залишилася без грошей, бо банківські картки були у ОСОБА_7 на час його смерті. Свідок бачила позивачів на святкуванні Дня народження ОСОБА_8, вони приходили до неї за місцем мешкання в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_3, а також свідок бачила позивачів у цій квартирі на святкуванні Дня народження їх сина ОСОБА_7 на його 45річчя.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що у жовтні чи листопаді 2011 року вона на прохання знайомого її сина здала у найм ОСОБА_4 та її чоловіку ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_4, яка їй належить на праві власності. За квартиру наймачі коштів їй не сплачували, а лише повинні були оплачувати комунальні послуги, письмовий договір оренди не укладали. З осені 2011 року по день смерті ОСОБА_7 вони жили разом у цій квартирі, свідок завжди вважали їх чоловіком та дружиною, про те, що шлюб між ними не був зареєстрований, свідку не було відомо, вона їх вважала подружжям і про реєстрацію шлюбу не запитувала, адже відносини у них були дуже хороші. До квартири вона приходила щомісяця для отримання квитанцій. В квартирі проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_7, в ній були їх особисті речі. Також свідку дзвонив ОСОБА_7 для отримання дозволу привезти диван. Коли народилася ОСОБА_16, свідок з подарунком приходила до них у гості, ОСОБА_7 був дуже радий народженню доньки, дуже її любив.

Свідок ОСОБА_21, яка доводиться рідною сестрою позивачу ОСОБА_2 пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_4 та її покійний племінник ОСОБА_7 проживали разом у орендованій квартирі по вулиці Волковича в м. Чернігові. Свідок проживає у селі і чотири рази на тиждень постійно приїздить у м. Чернігів на Стрілецький ринок, куди привозить власно вирощену продукцію, до неї часто приходили ОСОБА_4 та ОСОБА_14 за продуктами. Свідку відомо, що її сестра ОСОБА_2 була проти відносин її сина з ОСОБА_4, а тому вони з 2009 року потайки зустрічалися, а після поїздки на море вирішили жити разом, для цього винайняли квартиру.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що з ОСОБА_7 знайомий давно, вони разом працювали дільничними інспекторами, товаришували. З 2010 року вони разом працювали інкасаторами в ПАТ КБ «Приватбанк», саме ОСОБА_7 запропонував йому влаштуватися на цю роботу, бо він вже працював там. Свідку відомо, що з 2011 року ОСОБА_7 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_4 у орендованій квартирі по вулиці Волковича в м. Чернігові. Вони дружили сімями, ходили один до одного у гості. ОСОБА_7 називав свою дружину ОСОБА_4 «Льолею», хвалився, що вона добра господиня. На роботу ОСОБА_7 завжди брав багато їжі, пригощав їх, казав, що це йому приготувала його улюблена «Льоля». Жодного разу ОСОБА_7 не говорив, що їжу йому приготувала його мати. Після роботи він їхав у квартиру по вулиці Волковича, а не до батьків. Іноді вони разом після роботи заїжджали додому до ОСОБА_7 по вулиці Волковича, там були його особисті речі. Що ОСОБА_7 та ОСОБА_22 не зареєстрували шлюб, свідку не було відомо. Проте, свідок знав, що ОСОБА_7 мав два попередніх шлюби, які були не вдалими, а тому ОСОБА_7 йому казав, що боїться взагалі реєструвати шлюб, бо після реєстрації шлюбу життя не складається. Коли народилася ОСОБА_16, ОСОБА_7 був дуже щасливий, з роботи дзвонив кожні 15 хвилин дружині дізнатися як почувається донька, чи вона поїла, що вона робить. Коли вони разом працювали, то ОСОБА_7 ділився зі свідком про заплановані спільно з дружиною покупки, хвилювався чи вистачить бонусів для купівлі речей. Свідок також повідомив, що ОСОБА_7 ніколи йому не говорив, що утримує батьків. Також свідок зазначив, що дружив з ОСОБА_7 ще тоді, коли в нього була дружина Зоя, тоді вони жили в квартирі по вулиці Полуботка в м. Чернігові, і також ходили у гості один до одного.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. З ОСОБА_7 та ОСОБА_4 він познайомився чотири чи пять років тому, коли вони поселилися в квартиру №102 в їхньому будинку. Вони проживали в цій квартирі постійно до дня смерті ОСОБА_7, свідок сприймав їх як чоловіка та дружину, що між ними не був зареєстрований шлюб, свідку не відомо. Свідок допомагав ОСОБА_7 заносити у квартиру диван, у квартирі були його особисті речі. Іноді ОСОБА_7 запрошував свідка до себе в гості, вони спілкувалися. Оскільки свідок перебуває на пенсії, останніх 20 років не може працювати через поганий стан здоровя і часто сидить на лавці під підїздом, то він майже щодня бачив, як ОСОБА_7 вранці йшов на роботу, а ввечері приходив додому. Свідок бачив батьків ОСОБА_7, позивачів по справі, один раз, вони приходили на святкування 45-річчя сина за місцем його мешкання ІНФОРМАЦІЯ_5. Свідок сидів на лавці у той час, як ОСОБА_7 вийшов випроводжати додому батьків і повідомив свідку, що він відбуде родичів, а пізніше вони посидять разом. Також свідок стверджував, що ОСОБА_7 був дуже радий народженню доньки, любив її, грався з нею, був дуже уважний до дитини і дружини, сам забезпечував сімю продуктами, що, навіть дружина свідка, ставила його в приклад, як хорошого сімянина.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що з ОСОБА_4 перебуває у дружніх відносинах з 2006 року. З ОСОБА_7 свідок познайомилася у січні 2009 року під час святкування Дня народження ОСОБА_4. Вони зустрічалися, а спільно почали проживати після того, як приїхали з моря, а саме восени 2011 року. Вони жили як чоловік та дружина, ОСОБА_7 називав дружину «Льоля». У свідка також є чоловік, і вони спільно сімями дружили, ходили один до одного в гості, разом їздили збирати гриби, кожної середи вони разом ходили в баню. Коли свідок з чоловіком приїздили вранці забирати ОСОБА_4 та ОСОБА_22 по гриби, то ОСОБА_22 відчиняв двері з просоння, у спідній білизні, а тому свідок стверджує, що ОСОБА_7 проживав з дружиною, а не з батьками. ОСОБА_7 був радий народженню доньки, утримував сімю, бо ОСОБА_4 не працювала та не мала доходу.

Свідок ОСОБА_17, яка доводиться сестрою ОСОБА_4, суду пояснила, що її сестра ОСОБА_4 познайомилася з ОСОБА_7 під час перебування на відпочинку біля моря і у 2009 році вони почали зустрічатися, проте не проживали разом. У 2011 році вони разом поїхали на море, і з жовтня 2011 року почали проживати разом в орендованій квартирі по вулиці Волковича, 21 в м. Чернігові. Спочатку батьки ОСОБА_7 були проти відносин їх сина з ОСОБА_4, бо в ОСОБА_7 вже було два не вдалих шлюби. Коли ОСОБА_4 завагітніла, батьки ОСОБА_7 поміняли до неї відношення, почали возити їм продукти з власного городу. Свідку відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 під час спільного проживання придбали диван, пральну машину, мікрохвильову піч, пилосос, дитяче ліжко та інші речі, які знаходилися в орендованій квартирі АДРЕСА_5. Після народження ОСОБА_16 батьки ОСОБА_7 прийшли і навістили онуку та невістку. ОСОБА_7 ніколи не сумнівався, що ОСОБА_16 його донька, любив її дуже сильно, всім забезпечував, жили вони на кошти, які заробляв ОСОБА_7

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що знайомий з ОСОБА_7 з 2006 року, поряд розташовані їх гаражі в автокооперативі, вони товаришували. Свідок зазначив, що у 2011 році йому сказав ОСОБА_7, що збирається проживати разом з ОСОБА_4 У жовтні 2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 поселилися в квартирі, що належить матері знайомого свідка по вулиці Волковича, 21 в м. Чернігові. Свідок повідомив, що ОСОБА_22 з ОСОБА_4 жили однією сімєю, як чоловік і дружина, вони сімями дружили, ходили один до одного в гості, виїздили разом на природу, на рибалку. Коли народилася ОСОБА_16, то ОСОБА_7 запропонував свідку бути кумом, і вони похрестили дитину. Прожили вони разом до дня смерті ОСОБА_7, останній за життя всі свої гроші витрачав на сімю, вони разом їздили у гараж, брали продукти, і везли на квартиру, де проживав ОСОБА_7 разом зі своєю дружиною. Свідку також відомо, що батьки ОСОБА_7 допомагали сину та невістці продуктами з власного городу. Також свідок бачив, як батьки ОСОБА_7 приходили у гості до онучки, гралися з нею, ні в кого не було сумнівів, в тому числі і у батьків покійного, що ОСОБА_16 є донькою ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_4, заперечуючи проти позову, посилається на те, що вона з ОСОБА_7 з жовтня 2011 року по день його смерті проживали однією сімєю в орендованій квартирі АДРЕСА_5, вели спільне господарство, утримували і виховували доньку.

У судовому засіданні відповідач пояснила, що після народження доньки ОСОБА_7 забрав її з пологового будинку і привіз у квартиру АДРЕСА_5, де вони спільно мешкали, за цією адресою до них приходили позивачі по справі та сестра покійного чоловіка ОСОБА_10 бавитися з дитиною. Позивачі приносили продукти з городу, допомагали грошима. ОСОБА_7 хотів відразу зареєструвати доньку на себе, проте відповідач вирішила у звязку з відсутністю зареєстрованого шлюбу скористатися можливістю та отримати державну допомогу на дитину, як одинока мати. Відповідач стверджує, що вони з ОСОБА_7 планували пізніше зареєструвати шлюб та оформити батьківство ОСОБА_7 щодо дитини. У ОСОБА_7 ніколи не було сумнівів щодо дитини, і по батькові дитини у першому свідоцтві про народження було записано «Володимирівна», а батьком «Володимир Степанович», адже таке імя і по батькові було насправді у ОСОБА_7

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЕЛ №149522 від 01.04.2014 року, виданого відділом РАЦС Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_8 народилася 23.03.2014 року, батьком її записаний ОСОБА_23, матірю ОСОБА_4 (а.с.88)

Відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. (а.с.89)

Згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2016 року встановлено факт батьківства ОСОБА_7, який помер 23.10.2015 року у відношенні до ОСОБА_8, 23.03.2014 року (а.с.91).

На підставі вказаного рішення суду 25.02.2016 року повторно видано свідоцтво про народження ОСОБА_8, батьком дитини зазначений ОСОБА_7 (а.с.90)

Показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 доводиться, що ОСОБА_7 з жовтня 2011 року по день смерті проживав однією сімєю з ОСОБА_4, як чоловік і дружина, у них народилася спільна дитина.

Наявність сімейних відносин між ОСОБА_24 та ОСОБА_4 підтверджується також фотокартками на а.с.134-143.

На фотокартках на а.с.139, 141, 142 вбачається, що не лише ОСОБА_7 сприймав ОСОБА_16 своєю донькою, а і його близькі родичі, а саме: батько, мати та рідна сестра відвідували дитину, тобто не вважали її чужою.

У судовому засіданні при розгляді справи №750/2763/16-ц окремого провадження № 2-о/750/69/16 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх донька ОСОБА_9 стверджували, що ОСОБА_4 була цивільною дружиною ОСОБА_7, у них була дитина, але вони не встигли зареєструвати шлюб.

Посилання позивачів як на докази проживання їх з покійним сином та перебування у нього на утриманні, а саме: на акти розслідування нещасного випадку, на довідки ЖЕК 13 Чернігівської міської ради №624 від 17.02.2016 року та №2158 від 01.06.2016 року про склад сімї, де зазначено місце проживання покійного та склад його сімї не є беззаперечним доказом проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6, оскільки в цьому приміщенні з 1991 року зареєстровано його місце проживання, він є співвласником вказаної квартири, а тому вказана адреса зазначається в усіх офіційних документах.

Зазначення відомостей про місце проживання та склад сімї у актах про нещасний випадок також не свідчить про беззаперечний факт проживання ОСОБА_7 у квартирі за місцем його реєстрації, співвласником якої він являється, адже інформація про реєстрацію особи та склад сімї вноситься на підставі довідки житлово експлуатаційної організації.

Наданий позивачами в судове засідання в якості доказу акт про спільне проживання особи на момент смерті від 22.07.2016 року (а.с.160) не може бути належним доказом у цій справі, оскільки він складений зі слів осіб, які не були допитані в судовому засіданні в якості свідків, а підписом начальника КП ЖЕК-13 лише засвідчено, що підписи в ньому здійснили перелічені в акті особи.

Доводи позивачів щодо отримання відповідачем у період з 23.03.2014 року по 01.02.2016 року допомоги на дитину одинокої матері, що само по собі на думку позивачів спростовує факт проживання відповідача з ОСОБА_7, також не заслуговують на увагу, оскільки сама відповідач пояснила, що оскільки шлюб між нею та ОСОБА_7 не був зареєстрований, а тому вони вирішили отримати допомогу від держави, а у подальшому зареєструвати шлюб та оформити батьківство.

Крім того, питання законності отримання відповідачем допомоги на дитину одинокої матері не є предметом даного позову.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. До таких непрацездатних осіб відносяться, у тому числі, особи, які досягли пенсійного віку, якщо вони не працюють.

Крім того, частиною 6 ст. 42 Закону № 1105 встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У звязку із смертю ОСОБА_7 до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області із заявами про призначення страхових виплат звернулися батьки померлого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та мати малолітньої дитини померлого ОСОБА_4. Одночасно вказані особи подали заяви про призупинення призначення страхових виплат до вирішення судом питання перебування на утриманні у померлого вказаних осіб та встановлення факту проживання однією сім єю.

За результатами розгляду поданих заяв відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Чернігові взято на облік доньку померлого ОСОБА_8 як особу, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, та призначена одноразова страхова виплата, як особі, що має на це право у разі смерті померлого, у розмірі 27560 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Аналогічне правило закріплено і частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У свою чергу Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (пп. «г» п. 20) звернув увагу, що непрацездатні члени сім'ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування.

Крім того, у пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

З аналізу вказаних вище правовим норм вбачається, що однією із умов для отримання пенсій та допомог в разі втрати годувальника є перебування непрацездатного члена сім'ї на утриманні померлого, тобто дохід такої особи не забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений діючим законодавством, і така особа потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум застосовується для визначення права на призначення соціальної допомоги, якою є одноразова допомога та щомісячні страхові виплати за загальнообов'язковим державними соціальним страхуванням (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Так, ОСОБА_1 на момент смерті сина отримував пенсію за віком у розмірі 2247 грн. 36 коп., ОСОБА_2 1197 грн. 55 коп., що перевищує встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум у 2015 році для осіб, які втратили працездатність, який на жовтень 2015 року встановлений у розмірі 1074 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що покійний син ОСОБА_7 надавав їм разом з матір'ю грошові кошти в розмірі до 1000 грн. на місяць, які вони витрачали на оплату комунальних послуг, придбання продуктів, ліків.

При цьому, суд враховує, що покійний ОСОБА_7 був співвласником у рівних частинах з позивачами квартири АДРЕСА_2, а тому згідно ст. 322 ЦК України повинен був нести витрати по утриманню цього житла.

Враховуючи, що позивачі на момент смерті сина отримували пенсії в розмірі, що забезпечував їх прожитковий мінімум, а крім того, вони не надали доказів на підтвердження того, що допомога ОСОБА_7 була основним і постійним джерелом їх існування, а тому вони не можуть вважатися такими, що перебували на утриманні свого сина.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачами не надано суду належних доказів на підтвердження факту їх проживання однією сімєю з ОСОБА_7 та перебування у нього на утриманні у період з 01.10.2011 року по 23.10.2015 року, а тому, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту перебування на утриманні та проживання однією сімєю, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: