У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2016 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О. ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та відшкодування збитків у звязку із порушенням прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

22.12.2015 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та відшкодування збитків у звязку із порушенням прав споживача.

25.12.2015 року Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вищезазначену позовну заяву залишено без руху.

До суду 04.01.2016 року надійшла заява позивача ОСОБА_1, в якій останній посилається на п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де розяснено, що, оскільки стаття 5 Закону України № 3674-У1 («Про судовий збір») не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, зокрема положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід повернути з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року визначено порядок сплати та розмір судового збору. При цьому, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року, який набрав чинності з 01.09.2015 року, було внесено зміни в Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 29.09.2015 року, чинній на момент подачі позову до суду), категорію споживачів не віднесено до осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 675-VIII від 03.09.2015), споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Отже, на час подання позовної заяви були чинні редакції двох законів, які неоднаково регулюють правовідносини, щодо сплати судового збору споживачами.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір», правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено цим законом. Таким чином, Закон України «Про судовий збір» є спеціальним нормативно-правовим актом щодо справляння судового збору.

За загальним правилом дії закону, у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Враховуючи викладене, у даному випадку підлягає застосуванню Закон України «Про судовий збір» (в редакції від 29.09.2015 року, чинній на момент подачі позову до суду), який виданий пізніше та, на відміну від Закону України «Про захист прав споживачів», є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини щодо справляння судового збору.

Таким чином, у визначений строк ОСОБА_1, вимоги ухвали не виконав та недоліки позовної заяви, станом на 11.01.2015 року - не усунув.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У звязку з наведеним, суд на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України приходить до переконання, що позовну заяву необхідно повернути позивачу ОСОБА_1

Повернення позовної заяви, відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду. Згідно з ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України, ст. ст. 2, 3, 293, 294, 296 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та відшкодування збитків у звязку із порушенням прав споживача вважати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити позивачу ОСОБА_1, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3