Справа № 604/704/16-ц
Провадження № 6/604/8/16
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої Сидорак Г.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиськ подання головного державного виконавця, затверджене в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1, покликаючись на наступне. На виконанні Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження № 50267974 від 22.02.2016 р. про стягнення з ОСОБА_1 в користь юридичних осіб боргу на суму 63773,58 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження із зазначенням добровільного терміну сплати боргу надсилались боржнику. Боржник в наданий державним виконавцем термін та станом на день вчинення подання, рішення суду не виконав, кошти для погашення заборгованості на депозитний рахунок відділу не сплачував, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. В межах зведеного виконавчого провадження проводились різні виконавчі дії, однак, враховуючи, що боржник не вчиняє дій щодо виконання рішення суду та з метою забезпечення повного і неухильного дотримання принципу законності та верховенства права, беручи до уваги, що виконання судового рішення є основним етапом відновлення порушених прав, та керуючись ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» та ЦПК України просять задовольнити вказане подання.

У судовому засіданні представник відділу державної виконавчої служби подання підтримав, просив задовольнити.

Проаналізувавши матеріали справи, ознайомившись із зведеним виконавчим провадженням №50267974, суд приходить до переконання, що подання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Стаття 313 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну» підставами для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян закордон є неврегульовані аліментні, договірні чи інші не виконані зобовязання, а також ухилення від виконання зобовязань покладених на боржника судовим рішенням.

Судом встановлено, що на виконанні Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження №50267974 від 22.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь юридичних осіб боргу на суму 63773,58 грн. Вказане зведене провадження обєднує 12 виконавчих проваджень, що відкриті на підставі: виконавчих листів: №2/604/431/14, виданого 11.02.2015 року Підволочиським районним судом; №2/604/411/14, виданого 22.12.2014 р. Підволочиським районним судом; №2/604/404/14, виданого 24.12.2014 року Підволочиським районним судом; №2/604/411/14, виданого 22.12.2014 року Підволочиським районним судом; №2/604/404/14, виданого 24.12.2014 року Підволочиським районним судом; №2/604/364/15, виданого 23.11.2015 року Підволочиським районним судом.

За вказаними виконавчими листами головним державним виконавцем були відкриті виконавчі провадження та, відповідно до вимог ст. ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження із зазначенням добровільного терміну сплати боргу надсилались боржнику.

Квитанціями на поштове відправлення рекомендованою кореспонденцією постанов про відкриття виконавчого провадження (квитанція № 810 від 28.08.2015 р., квитанція №580 від 20.11.2015 року, квитанція №759 від 08.12.2015 року) підтверджується, що ОСОБА_1 було відомо про перебування на виконанні рішень суду у Підволочиському РВ ДВС та вона попереджалася про необхідність їх виконання.

Однак, боржник в наданий державним виконавцем термін та станом на день вчинення подання, рішення суду не виконав, кошти для погашення заборгованості на депозитний рахунок відділу не сплачував, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Крім того, державним виконавцем вчинялося ряд виконавчих дій з метою виконання виконавчого провадження: накладено арешт на майно боржника та заборону його відчуження (постанова від 27 серпня 2015 року), направлялися запити щодо наявності зареєстрованого за боржником майна та встановлення інших даних про його особу ( Державна інспекція сільського господарства в Тернопільській області, Підволочиського районного центру зайнятості, веб-сайт ДП «Інформаційно-ресурсний центр», Держгеокадастр у Підволочиському районі, адресно-довідкової роботи УДМС України, ДАІ тощо).

Згідно наданих довідок та відповідей вбачається що за боржником зареєстрований легковий автомобіль SЕАТ INCА, 2001 року випуску (вказаний транспортний засіб оголошено в розшук постановою державного виконавця № 548/03-28 від 08.02.2016 року), інше майно та доходивідсутні.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження, беручи до уваги наявність невідповідності форми і змісту подання (у поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити), враховуючи, що з обєктивної сторони «ухилення» - це такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, а також те, що особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтування даного подання та не доведення субєктом звернення факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань (зі змісту ч. 2 ст. 377-1ЦПК України вбачається, що тягар доказування факту ухилення від виконання зобовязання покладається на державного виконавця).

З огляду на вказане, а також з врахування неможливості обмеження конституційних прав особи без вагомих на це підстав, суд приходить до висновку про безпідставність вказаного подання.

На підставі наведеного, керуючись 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця, затвердженого в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали суду до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Суддя Г.Б. Сидорак