Справа №588/1060/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шевченко В. С.
Номер провадження 22-ц/788/1331/16 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Сибільової Л. О. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків їх недійсності,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (на даний час ПАТ «Сбербанк»), який уточнив в ході судового розгляду справи і остаточно просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним Договір банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539613 з видачею Ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника від 04 грудня 2013 року та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши на його користь з ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» грошові кошти за Ощадним сертифікатом на пред'явника серії СР 000374 в сумі 105 000 доларів США. 19 жовтня 2015 року ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області даний позов було об'єднано з іншими аналогічними позовами ОСОБА_3 до ПАТ «Дочірний Банк Сбербанку Росії» і з тих же підстав позивач просив визнати недійсним договір банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539620 з видачею Ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника від 04 грудня 2013 року та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» на його користь грошові кошти за ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника серії СР 000376 в сумі 105000 доларів США; визнати недійсним Договір банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539639 з видачею Ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника від 04 грудня 2013 року та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши на його користь з відповідача грошові кошти за Ощадним сертифікатом на пред'явника Серії СР 000382 в сумі 105 000 доларів США.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ "Дочірний банк Сбербанк Росії" про визнання недійсними правочинів - договорів банківського вкладу (депозиту) від 04 грудня 2013 року за № 3330/005/539613, № 3330/005/539620, № 3330/005/539639 та застосування наслідків недійсності цих правочинів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не був наданий аналіз пунктам 1.7. та 2.3. договору згідно яких погашення Сертифікату (сплата номінальної вартості такого Сертифікату) та сплата процентів за ним відбувається у валюті, в якій сертифікат було випущено, в той час як ці умови договору не могли бути виконані відповідачем в момент його укладання, що прямо суперечить приписам ч. 1,5 ст. 203 та ст.629 ЦК України. Вважає, що суд у рішенні всупереч вимогам ст.10 ЦПК України, ігноруючи докази позивача та обставини справи, фактично порушив принцип змагальності сторін у судовому процесі на користь відповідача. Також не погоджується з висновком суду про відсутність у справі доказів на підтвердження факту обману та істотність умислу відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.60 ЦПК України, дійшов до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами обставин, на які від посилався у позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам та суд дійшов їх з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» були укладені договори банківських вкладів (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника (далі - Договори ), а саме:

- №3330/005/539613 від 04 грудня 2013 року сертифікат серія СР №000374 сума вкладу 105000 доларів США, строк отримання вкладу 367 днів; процентна ставка за вкладом у строк розміщення -7,80 процентів річних; дата вимоги вкладу - 06 грудня 2014 року;

- № 3330/0005/539620 від 04 грудня 2013 року сертифікат серія СР №000376 сума вкладу 105000 доларів США; строк отримання вкладу 367 днів; процентна ставка за вкладом у строк розміщення - 7,80 процентів річних; дата вимоги вкладу - 06 грудня 2014 року;

- № 3330/005/539639 від 04 грудня 2013 року, сертифікат серія СР №000382 сума вкладу 105000 доларів США; строк отримання вкладу 367 днів; процентна ставка за вкладом у строк розміщення - 7,80 процентів річних; дата вимоги вкладу - 06 грудня 2014 року (т.1,а.с.6,119,180).

Відповідно до пункту 1.1 Договорів Банк приймає від Вкладника грошові кошти, перераховані Вкладником з його поточного рахунку, відкритого в Банку, на рахунок Банку, та видає Вкладнику відповідний неемісійний цінний папір в документарній формі - ощадний (депозитний) сертифікат на пред'явника, і зобов'язується виплатити Вкладникові або особі, що придбала або якій було вручено Сертифікат на договірних умовах номінальну вартість Сертифікату (суму вкладу, яка зазначена на бланку такого Сертифікату) та нараховані проценти за Сертифікатом, на умовах та в порядку, передбаченому цими Договорами. Погашення Сертифікату (сплата номінальної вартості такого Сертифікату) та сплата процентів за ним відбувається у валюті, в якій Сертифікат було випущено (п.1.7 Договорів). У разі пред'явлення Сертифікату для дострокового погашення Банк в строк, зазначений в заяві на дострокове погашення, при умові, що він (строк) складає не менше ніж два робочі дні від дня подання такої заяви, перераховує суму номінальної вартості Сертифіката та проценти за ним, які виплачуються в розмірі базової (мінімальної) процентної ставки за вкладом (депозитом) на вимогу для фізичних осіб, яка діє в Банку на день такої сплати, на поточний рахунок Пред'явника Сертифіката, відкритий в Банку (п.2.3 Договорів).

Крім того, у пункті 5.1 Договорів визначено, що все інше, що не передбачено цим договором визначено в Умовах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затверджених наказом Голови Правління Банку №37 від 16 січня 2012 року, з усіма змінами та доповненнями, що відбулись протягом дії договору. Умови є невід'ємною частиною цих Договорів і розміщуються на офіційному сайті Банку та/або інформаційних стендах, розташованих у доступних для Вкладника місцях в операційному та/або касовому залах Банку.

Пунктом 5.5. Договорів було передбачено, що сторони підтверджують досягнення згоди щодо всіх істотних умов Договору, що передбачені Законодавством.

На виконання умов Договорів сторони склали акти прийому - передачі за якими Банк передав, а ОСОБА_3 отримав ощадні сертифікати Серій СР №000374, №000376 та №000382, які випущені 04 грудня 2013 року кожний на суму 105 000 доларів США і за змістом яких позивач погоджується, що обслуговування та погашення сертифікатів здійснюється з урахуванням правил, встановлених законодавством України та Умовами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», що діють на дату здійснення дій, пов'язаних з обслуговуванням та/або погашенням Сертифікатів (т.1,а.с.7,120,181).

31 січня 2014 року ОСОБА_3 подав до Банку заяви про дострокове погашення належних йому ощадних (депозитних) сертифікатів на пред'явника серії СР №000374, СР №000376 та СР №000382. Підписанням цієї заяви Банк повідомив позивача про наявність постанови Національного Банку України №365 від 16 вересня 2013 року, відповідно до якої грошові кошти в іноземній валюті, отримані від дострокового погашення сертифікату, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України із подальшим зарахуванням гривневого еквіваленту від продажу іноземної валюти на його поточний рахунок в національній валюті (т.1 а.с.9, 122, 183).

На виконання умов укладених Договорів та з урахуванням вищезазначеної постанови Нацбанку України , відповідач, продавши на міжбанківському валютному ринку України грошові кошти у іноземній валюті, отримані від дострокового погашення сертифікатів, по курсу 1 дол. США - 8,8 грн., за заявами перерахував ОСОБА_3 гривневий еквівалент суми вкладу за курсом гривні до долару США загальною сумою 924000 грн.00 коп. та 154 грн.44 коп. відсотків за кожним договором (т.1 а.с.61-62).

Таким чином, відповідач при достроковому погашенні сертифікатів за спірними договорами діяв відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16.09.2013 року № 365, якою передбачено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється. Уповноважений банк зобов'язаний здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок у національній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента).

Враховуючи, що кошти на рахунок позивача, який пред'явив ощадний (депозитний) сертифікат за спірним договором, номінований в іноземній валюті до погашення, мали бути зараховані не з рахунку позивача, а з рахунку, який йому не належав, відповідач зобов'язаний був здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 (п.п.19,20) роз'яснено, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом

помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які

впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою

обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману

повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо

мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до "Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", затв. постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 р. N 516, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (тобто на час укладення спірних договорів) :

ощадний (депозитний) сертифікат - це письмове свідоцтво банку про депонування грошових коштів, яке засвідчує право власника сертифіката або його правонаступника на одержання після закінчення встановленого строку суми вкладу (депозиту) та процентів, установлених сертифікатом, у банку, який його видав;

п. 5.3. погашення ощадних (депозитних) сертифікатів, які номіновані в іноземній валюті, та виплата процентів за ними здійснюються банками в іноземній валюті ;

5.4. за умови дострокового подання ощадного (депозитного) сертифіката до погашення банк сплачує власнику сертифіката суму вкладу (депозиту) та проценти, які виплачуються в розмірі як за вкладом (депозитом) на вимогу, якщо умовами сертифіката не встановлений інший розмір процентів.

У разі дострокового пред'явлення ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника, номінованого як у національній, так і в іноземній валюті, до погашення грошові кошти зараховуються банком на поточний рахунок вкладника, відкритий у цьому банку, і можуть бути видані або перераховані за розпорядженням вкладника на інший рахунок не раніше ніж через п'ять робочих днів після їх зарахування.

Пунктом 3.6.1. Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачалось наступне :

п. 3.6.1. Банк приймає від Клієнта Вклад, який перераховується Клієнтом з його Поточного Рахунку на рахунок Банку та видає Клієнту відповідний неемісійний цінний папір в документарній формі - ощадний (депозитний) сертифікат на пред'явника, загальні характеристики якого зазначаються у відповідному Договорі, що регулює розміщення вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника (надалі за текстом цього пункту -"Договір" та "Депозитний сертифікат") і зобов'язується виплатити Клієнтові або особі, що придбала або якій було вручено Депозитний сертифікатна на договірних умовах номінальну вартість Депозитного сертифікату (суму вкладу, яка зазначена на бланку такого Депозитного сертифікату) та нараховані проценти за Депозитним сертифікатом, на умовах та в порядку, передбаченому відповідним Договором.

16 вересня 2013 року Правління Національного банку України прийняло постанову "Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України" N 365, зареєстр. в Міністерстві юстиції України за N 1592/24124, якою, зокрема, було передбачено :

1. Установити, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку.

2. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється. Уповноважений банк зобов'язаний здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента).

Отже названою постановою N 365 Національний банк України обмежив права пред'явника ощадного (депозитного) сертифіката, номінованого в іноземній валюті, а саме, обмежив право на отримання суми вкладу (депозиту) та процентів в іноземній валюті, яке було передбачено вищеназваними:

п.п.5.3 та 5.4 "Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" від 03.12.2003 р. N 516 та

п.3.6.1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії".

Таким чином, оскільки названою постановою НБУ № 365 передбачалась можливість надходження коштів в іноземній валюті на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку, та при пред'явленні позивачем Сертифікату для погашення Банк відмовив йому у зарахуванні на його поточний рахунок коштів в іноземній валюті, оскільки ці кошти надходили не з іншого власного рахунку позивача, а від погашення Сертифікату на пред'явника.

У пункті 1 названої постанови НБУ № 365 приведений перелік операцій, на які зазначена вимога постанови не поширюється. Проте, операція з надходження коштів від погашення придбаних позивачем Сертифікатів цим переліком не передбачалась.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки оскаржуваного Договору, а саме не проаналізовано пункти 1.7 та 2.3 договору про те, що погашення Сертифікату відбувається у валюті, в якій сертифікат було випущено є необґрунтованими. При ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, укладаючи спірний договір, предметом якого були не національна, а іноземна валюта, позивач брав на себе свідомі ризики, які пов'язані із застосуванням державним регулятором в особі Національного банку України повноважень з валютного регулювання та валютного контролю, у тому числі пов'язаних із установленням порядку проведення обов'язкового продажу та розміру надходжень в іноземній валюті.

Ствердження позивача в апеляційній скарзі про те, що при вирішенні справи судом не застосовано норми спеціального законодавства, а саме норми Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та норми Закону України «Про захист прав споживачів» висновків суду не спростовують. Судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення було застосовано норми чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд дійшов безпідставного висновку щодо відсутності у справі доказів, що доводять факт, істотність обману та умислу відповідача обґрунтовано спростовані у рішенні суду першої інстанції.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами факт формування волі позивача при укладенні спірного договору саме під впливом обману з боку відповідача і, що відповідач мав умисел на уведення позивача в оману, що свідчить про те, що позивачем не доведено сукупність трьох обставин (наявність умислу в діях відповідача; істотність значення обставин, щодо яких позивача введено в оману; сам факт обману), яка необхідна для кваліфікації недійсності спірного договору за статтею 230 ЦК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, ще у лютому 2014 року за своїми заявами про дострокове погашення депозитів отримав гривневий еквівалент суми вкладу за курсом гривні до долару США, не повернув їх як помилково отримані, не оспорював дії Банку щодо невиплати йому грошових коштів саме у валюті Сертифікату і із позовами про визнання недійсними Договорів банківського вкладу (депозиту), як таких, що укладені внаслідок обману, звернувся лише в липні 2015 року, Таким чином такі дії позивача свідчать про те, що він на час укладення спірних договорів та на час їх виконання не вважав, що діяв під впливом обману.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, ст. 315, 317 ,319 ЦПК України, колегія суддів-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -