Справа № 462/2868/15-ц
УХВАЛА

28 вересня 2016 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., вивчивши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

ПАТ «Львівобленерго» звернулося до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь підприємства 292,32 грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Львівської області від 25.04.2016 року, посилаючись на те, що ПАТ «Львівобленерго» були понесені вказані судові витрати, однак Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ при прийнятті ухвали від 07.09.2016 року не вирішив питання про такі судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 17.02.2016 року позов ПАТ «Львіволенерго» задоволено, стягнуто на користь позивача солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 1739,42 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги та з кожного відповідача по 30,45 грн. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25.04.2016 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові. Дане рішення оскаржив позивач ПАТ «Львіволенерго», сплативши за подачу касаційної скарги судовий збір в сумі 292,32 грн.

07.09.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ПАТ «Львівобленерго» задоволено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 25.04.2016 року скасовано та залишено в силі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 17.02.2016 року.

Згідно з п.8 ч.1 ст.345 ЦПК України в ухвалі суду касаційної інстанції зазначаються наслідки розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Зі змісту заяви ПАТ «Львіволенерго» про ухвалення додаткового рішення вбачається, що позивач звертається до суду першої інстанції про вирішення питання про розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги шляхом ухвалення додаткового рішення, що законом не передбачено, оскільки питання розподілу сплаченого за подачу касаційної скарги судового збору повинен вирішувати Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яким постановлено ухвалу від 07.09.2016 року.

Зі змісту п.8 ст.8 ЦПК України вбачається, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а отже в даному випадку підлягають застосуванню положення ч.3 ст.121 ЦПК України.

У відповідності до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Виходячи з наведеного, заява ПАТ «Львіволенерго» про ухвалення додаткового рішення не підсудна Залізничному районному суду м.Львова та підлягає поверненню заявнику для подання до належного суду - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Керуючись ст.8, ч.3 п.4 ст.121, ст.220, п.8 ч.1 ст.345 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» про ухвалення додаткового рішення повернути заявнику для подання до належного суду.

Розяснити Публічному акціонерному товариству «Львівобленерго», що для вирішення питання про розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги йому необхідно звернутися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний