Справа № 308/5959/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

судді-доповідача: Куцина М. М.

суддів: Собослоя Г.Г., Павліченка С.В.,

при секретарі:Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, що діє в інтересах відповідача ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 вересня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» (далі - Товариство) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву мотивовано тим, що між ЗАТ «Промінвестбанк» (правонаступник якого ПАТ «Промінвестбанк») та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № 08/22-05 від 06.06.2005 року, згідно умов якого банк надав кредит у сумі 27 000 доларів США, а позичальник зобов'язався сплатити за користування кредитом 13% річних та погашати заборгованість щомісячно з кінцевим строком повернення до 04.06.2025 року.

Вказувало, що ПАТ «Промінвестбанк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», згідно укладеного між ними договору цесії від 17.12.2012 року.

ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01.01.2015 року має заборгованість у сумі 828 680,28 грн., з яких 382 576,39 грн. (24 261,98 доларів США) - заборгованість за кредитом; 302 505,24 грн. (19 184,08 доларів США) - заборгованість за відсотками; 127 693,92 грн. (8098,01 доларів США) - пеня; 15 904,73 грн. (1008,64 доларів США) - комісія.

Посилаючись на дані обставини, Товариство просило стягнути з відповідача 828 680,28 грн. та судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.09.2015 року та додатковим рішенням цього ж суду від 30.10.2015 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

На дане рішення подав апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі.

Зокрема вказує на те, що позивач уже звертався з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за цим же кредитним договором, а тому даний спір виник між тими ж сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав. Одночасно, вказуючи на поважність неявки в судові засідання у суді першої інстанції, ставить питання про застосування позовної давності апеляційним судом.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ЗАТ «Промінвестбанк» (правонаступник якого ПАТ «Промінвестбанк») та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № 08/22-05 від 06.06.2005 року, згідно умов якого банк надав кредит у сумі 27 000 доларів США, а позичальник зобов'язався сплатити за користування кредитом 13% річних та кінцевим строком повернення до 04.06.2025 року.

Відповідно до п. 2.4 договору про іпотечний кредит погашення кредиту та процентів здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1), який є невід'ємною частиною цього договору.

Отже сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 04.06.2025 року.

Згідно п.п. 4.1, 42 договору про іпотечний кредит виконання зобов'язання позичальника за цим договором забезпечується іпотекою, предметом якої є нерухомість (будинок, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Глінки, 37), що придбається першим у власність з використанням кредиту. Умови іпотеки визначаються у відповідності до укладеного між сторонами іпотечного договору.

Встановлено, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань позичальником, ЗАТ «Промінвестбанк» (правонаступник якого ПАТ «Промінвестбанк») раніше звертався з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, за результатом розгляду якого ухвалено рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10.07.2008 року, яким позов банку задоволено. Ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 84/23-2005 від 06.06.2005 року, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Глінки, 37. Надано АТ «Промінвестбанк» право продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві. Встановлено початкову ціну реалізації предмету іпотеки в розмірі 124 000 грн. (а.с. 94-96).

Після цього до суду з тотожним позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки зверталося ТОВ «Кредитні ініціативи», внаслідок чого ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.02.2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.08.2014 року, провадження по цивільній справі за позовом Товариства до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - закрито (а.с. 100-103).

Колегією суддів встановлено, що вказане вище рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10.07.2008 року не виконано і його наявність не призвела до належного виконання боржником свого зобов'язання перед кредитором.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наявність судового рішення про звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно не припиняє основне зобов'язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня (постанова Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року у справі N 6-1080цс15).

Оскільки на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена та основне зобов'язання не виконано, тому задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з позичальника за тим самим договором кредиту.

Встановлено, що ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01.01.2015 року має заборгованість у сумі 828 680,28 грн., з яких 382 576,39 грн. (24 261,98 доларів США) - заборгованість за кредитом; 302 505,24 грн. (19 184,08 доларів США) - заборгованість за відсотками; 127 693,92 грн. (8098,01 доларів США) - пеня; 15 904,73 грн. (1008,64 доларів США) - комісія.

Визначений позивачем розмір заборгованості відповідач у суді першої та апеляційної інстанції не оспорював.

Стосовно доводів апелянта про застосування позовної давності слід вказати наступне.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Апеляційним судом на стадії апеляційного провадження правомірно та у межах наданих повноважень застосовується позовна давність за заявою, зробленою стороною у спорі під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору.

Оскільки відповідач не заявляв про застосування позовної давності під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому апеляційний суд не вправі розглядати заяву ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності.

Правова позиція про те, що судом апеляційної інстанції не приймаються та не розглядаються нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, зокрема щодо неможливості вирішувати заяву про застосування позовної давності, наведена у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 по справі за N 6-2307цс15.

Необґрунтованими є доводи скаржника про те, що даний спір виник між тими ж сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав, оскільки підстави даного позову, а також предмет (розмір заборгованості) є іншими, внаслідок чого позови не є тотожними.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до приписів ст. 308 ЦПК України, є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє в інтересах відповідача ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: