"16" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Гончарука В. П.
з секретарем Швидкою Л. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця «ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення коштів та неустойки, -
Позивач звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів та неустойки. З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 5 000,00 грн., та пеню у розмірі 32 550,00 грн.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що 24 жовтня 2014 року з відповідачем було укладено Договір про надання юридичних послуг. 28 жовтня 2014 року відповідач видав на працівників позивача нотаріальну довіреність від свого імені. 21 січня 2015 року представник відповідача направив до Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративний позов про визнання протиправним та скасування протоколу від 05.08.2014 року №6 засідання комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 березня 2015 року вищезазначений позов був задоволений. Дана постанова набрала законної сили 03 квітня 2015 року. Таким чином відповідач повинен сплатити суму коштів у розмірі 5 000,00 грн. не пізніше 13 квітня 2015 року. У зв'язку з цим з 14 квітня 2015 року виникло прострочення боржника за зобов'язанням згідно п. 5.1.3 договору.
В судове засідання позивач надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Як вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2014 року між Фізичною особою-підприємцем «ОСОБА_1» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати юридично-консультативні послуги, щодо судового оскарження рішення Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 08.08.2014року за № 37/09-6365, щодо позбавлення статусу учасника ліквідації на Чорнобильській АЕС ІІ категорії. Згідно п. 1 цього договору, послуги здійснюються шляхом складання відповідного адміністративного позову, необхідних процесуальних документів, а в разі необхідності апеляційної скарги та (або) касаційної скарги.
Відповідно до п. 5.1.3 Договору про надання юридичних послуг від 24 жовтня 2014 року, у випадку вирішення справи на користь замовника, останній додатково сплачує на користь виконавця грошову винагороду у розмірі 5 000,00 грн. не пізніше 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили або добровільного скасування рішення Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації відповідним управлінням Київської державної адміністрації.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Таким чином, Відповідачем не виконано зобов'язань, визначених Договором про надання юридичних послуг від 24 жовтня 2014 року, а саме порушено умови щодо сплати на користь виконавця грошової винагороди у розмірі 5 000,00 грн., з дня набрання рішення суду законної сили. Як судом було встановлено, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 березня 2015 року набрала законної сили 03 квітня 2015 року, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до п. 9 Договору про надання юридичних послуг від 24 жовтня 2014 року, замовник у разі не сплати коштів передбачених п. 5.1.3 цього договору, сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 3% за кожен день просторочення.
Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з заяви представника позивача Фізичної особи-підприємця «ОСОБА_1» - ОСОБА_3 про збільшення розміру позовних вимог, останній просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 32 550,00 грн. за не виконання п. 5.1.3 Договору про надання юридичних послуг від 24 жовтня 2014 року.
Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік.
Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частин четвертої статті 10 ЦПК України, щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умовами, що він значно перевищує розмір збитків.
У зв'язку з чим суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 000,00 грн.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця «ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення коштів та неустойки підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.
У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 258, 526, 527, 530, 549, 550, 551, 553, 610, 611, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця «ОСОБА_1»(ІПН НОМЕР_2) суму боргу у розмірі 5 000,00 грн. та пеню у розмірі 1 000 грн., а всього стягнувши 6 000(шість тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця «ОСОБА_1»(ІПН НОМЕР_2) суму сплаченого судового збору в розмірі 260,00 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: