Справа № 463/2004/16-ц
Провадження № 2/463/1274/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Гривняка В.М.

представника відповідача Сачали І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку користування горищем та прибудинковою територією,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ЛРА ЛМР, який у встановленому законом порядку уточнила та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким встановити між нею та ЛРА ЛМР роздільний порядок користування горищем у житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом виділення ОСОБА_1 в окреме користування частини горища над квартирою № 2 площею 25,12 кв.м. згідно додатку № 5 технічних висновків експерта ПП ОСОБА_4 та встановити між нею та відповідачем роздільний порядок користування прибудинковою територією житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом виділення ОСОБА_1 в окреме користування земельних ділянок позначених під № 2 з межею 14, 15, 28, 27, 26, 29 площею 0,0028 га під № 3 з межею 18-21, 30 площею 0,0066 га згідно схеми розподілу прибудинкової території ФОП ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником 3/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Інша частина цього будинку перебуває в комунальній власності. До будинку належить горище як приміщення загального користування. За результатами обстеження, яке проведено експертом ПП ОСОБА_4 встановлено технічну можливість виділення їй в окреме користування частини горища площею 25,12 кв.м. за умови забезпечення доступу до димових і вентиляційних каналів. Згідно вимог чинного законодавства, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у справі спільної часткової власності, внаслідок чого просить в судовому порядку встановити порядок користування горищем із виділенням їй пропорційної частки.

Крім цього, з аналогічних підстав вважає доцільним встановити порядок користування прибудинковою територію, що також просить зробити в судовому порядку з виділенням їй у користування пропорційної частки.

В судовому засіданні позивач та її повноважний представник згідно належного доручення від 14.06.2016р. - адвокат Гривняк В.М. позовні вимоги підтримали. Крім вищенаведеного, додатково пояснили, що у користуванні горищем та прибудинковою територією позивачу з боку сусідів чиняться перешкоди. Тому позов просять задовольнити.

Представник відповідача згідно належної довіреності від 06.01.2016р. Сачала І.Л. проти обґрунтованості позову заперечила, оскільки багатоквартирний житловий будинок як цілісний об'єкт права власності перестав існувати після його поділу на квартири. Горище, як допоміжне приміщення знаходиться у спільній сумісній власності співвласників і тому порядок його користування конкретним співвласником не може бути встановлений. Що стосується прибудинкової території, така не є сформована в розумінні норм земельного законодавства. На ній не встановлено межі. Не присвоєно кадастровий номер та не передано у власність або користування мешканцям будинку, чим в сукупності, виключається можливість встановлення користування окремому співвласнику. Тому в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 3/10 частки будинку № АДРЕСА_1, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії витягу про реєстрацію права власності (а.с.9) та договору дарування від 07.12.2010р. (а.с.7-8). При цьому, як вбачається з договору, 3/10 частки будинку по суті становлять квартиру № 4, яка складається з двох житлових кімнат площею 25,1 кв.м. та кухні. Загальна площа квартири становить 46,6 кв.м.

Як повідомили сторони, будинок в загальному складається з 4 квартир, кожна з яких перебуває у власності мешканців. Згідно даних технічних висновків (а.с.12), загальна площа горища становить 60,95 кв.м.

За ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Практично аналогічне визначення спільного майна багатоквартирного будинку закріплене в п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Усі зазначені об'єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Закону власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004р. № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) надано офіційне тлумачення положень статей 1, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». У цьому рішенні зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є одним із прав співвласників, а розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 10 цього Закону віднесено до повноважень зборів співвласників.

З наведеного вбачається неможливість задоволення позову не тільки через те, що правовий режим допоміжних приміщень не передбачає можливості встановлення роздільного користування, а й через те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача.

ЛРА ЛМР як орган місцевого самоврядування не має жодного відношення до встановлення порядку користування допоміжним приміщенням і відповідно, встановлення такого порядку між сторонами є неможливим.

Посилання сторони позивача в даному випадку на норми ч. 3 ст. 358 ЦК України, якою регламентується право співвласника на отримання в користування частки спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності є невірним, адже дана норма не поширюється на правовідносини позивача.

Незважаючи на дробний вираз права власності позивача, остання є власником окремої квартири у багатоквартирному будинку, в той час за змістом ч. 3 ст. 358 ЦК України, під спільним майном слід розуміти майно, яке є єдиним, цілісним об'єктом цивільних прав.

З аналогічних підстав не підлягає задоволенню вимога про встановлення роздільного порядку користування прибудинковою територією, оскільки, як зазначалось вище, така також відноситься до спільного майна багатоквартирного будинку.

Серед іншого, як вірно зазначає представник відповідача, земельна ділянка, за правилами ст. 79-1 ЗК України набуває статусу об'єкта цивільних прав після її формування.

Згідно з ч. 4 цієї статті, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

При цьому, як зазначено в ч. 2 ст. 42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками - ч. 3 ст. 42 ЗК України.

Як встановлено судом спірній земельній ділянці кадастровий номер не присвоєний, внаслідок чого остання не може вважатись об'єктом встановлення порядку користування та крім цього, вона не передана у власність чи в користування співвласників будинку, що додатково виключає можливість встановлення порядку роздільного користування та відповідно, задоволення такої позовної вимоги.

Відтак, в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 319, 321, 356, 358, 382 ЦК України, ст. ст. 42, 79-1 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку користування горищем та прибудинковою територією - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.