АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2015 року,

встановила:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року задоволено заяву про забезпечення позову.

Накладено арешт на легковий автомобіль марки «Porshe Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідачів вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову»розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 640 938 грн. 29 коп.

Необхідність забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що ціна позову є великою, тому несвоєчасне забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву, суд правильно вважав, що спосіб забезпечення позову, обраний заявником є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Будь-яких доказів, що у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не представлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову була розглянута в межах цивільної справи без відповідної реєстрації, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачами було подано позов разом з додатками, які містили заяву про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що вина відповідачів у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не доведена, колегія суддів оцінює критично, оскільки суд при вирішенні питання про забезпечення позову не оцінює наявні в матеріалах справи докази про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 18 грудня 2015 року постановлена з додержанням вимог закону, а відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В.Поліщук