Справа № 344/3208/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1742/2016
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря: Шемрай Н.Б.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що у звязку із невиконанням відповідачем умов договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07, укладеного між сторонами 30.07.2007 року на суму 199 000 доларів США, зі сплатою 14,5% річних та кінцевим терміном повернення 30.07.2022 року, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 30.01.2015 року становила 14 680 690,43 грн. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється погашати вищезазначену заборгованість, Банк просив стягнути її в примусовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 12 469 068,58 грн заборгованості за договором кредиту. Додатковим рішенням цього суду від 02 жовтня 2015 року з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто судовий збір в сумі 3105,90 грн та 548,10 грн судового збору в користь держави.

Не погоджуючись із даним рішеннями суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано наявність рішення Івано-Франківського міського суду від 20.07.2009 року, яким з нього на користь Банку було стягнуто заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 у розмірі 1 641 628 грн, що складалась із тіла кредиту (199 тис.доларів США) заборгованості по сплаті відсотків та пені за прострочені відсотки. А це, на думку ОСОБА_2, свідчить про те, що Банк скористався достроковим стягнення всієї суми кредиту. При цьому, зауважує відповідач, погашення даної заборгованості мало відбутись шляхом реалізації предмету іпотеки за погодженням дирекції позивача. ОСОБА_2 не погоджується також і з розміром заборгованості, оскільки розрахунок такої заборгованості не було наведено у рішенні суду. Також судом не було враховано того, що в матеріалах справи відсутні зазначений у договорі кредиту Додаток №1 та графік платежів. Відповідач вважає, що Банк незаконно в односторонньому порядку змінив розмір відсоткової ставки, оскільки будь-якого повідомлення про таку зміну він не отримував. Крім того, на думку апелянта, Банк, звернувшись із даним позовом у березні 2015 року, пропустив строк позовної давності, оскільки у 2009 році скористався правом дострокового погашення заборгованості. Також ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що розрахунок заборгованості нарахованих відсотків та пені міг бути заявленим лише в межах трьох-річного строку позовної давності. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Банку.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2016 року вище названі рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року названу ухвалу апеляційного суду від 09 березня 2016 року в частині залишення без змін рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року щодо стягнення з ОСОБА_2 пені в сумі 10945682 грн 60 коп скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в засідання апеляційного суду не зявився з невідомих причин, хоч судом завчасно повідомлено про час і місце судового засідання. Отже, є правові підстави для розгляду справи у його відсутності.

В засіданні апеляційного суду представником ОСОБА_2 апеляційну скаргу з наведених вище мотивів підтримано. Крім того, представник зазначила, що ОСОБА_2 в даний час ніякого заробітку або доходу немає, а тому він немає можливості погасити нараховану пеню. Також зауважила, що керівництво ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ще у 2009 році повідомило ОСОБА_2С, що вся кредитна заборгованість буде погашена за рахунок звернення на належну йому земельну ділянку, яка перебуває в іпотеці Банку. Однак, цього чомусь зроблено не було, і тому кредитна заборгованість ОСОБА_2 за минулі роки істотно збільшилась. У звязку із наведеним представник відповідача просить оскаржене рішення в частині стягнення пені змінити, зменшивши суму цього виду кредитної заборгованості.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2009 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30 липня 2007 року №1358-07 станом на 11 березня 2009 року у розмірі 1641628 грн. Однак, назване рішення суду не було виконано. Тому судом першої інстанції рішенням в даній справі від 30 вересня 2015 року із ОСОБА_2 було стягнуто додатково 1523385 грн 98 коп заборгованості по відсоткам за період з 04 березня 2012 року по 04 березня 2015 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності. Судове рішення у зазначеній частині перебуває в законній силі.

Із наданого Банком розрахунку вбачається, що за невиконання кредитних зобовязань за останній рік перед зверненням з даним позовом до суду боржнику до сплати нарахована пеня в сумі 10 945 682 грн 60 коп.

У виконання обовязкових вказівок, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року, колегією суддів досліджено обставини, які повинні враховуватись при визначенні розміру стягнення цього виду кредитної заборгованості.

Встановлено, що ОСОБА_2 з червня 2015 року залишається не працевлаштованим. Це вбачається із наданої його представником копії трудової книжки. Ніяких доказів щодо наявності у нього джерел доходу в матеріалах справи немає.

Також зясовано, що на земельну ділянку, розташовану в с.Поляниця Яремчанської міської ради, передану ОСОБА_2 в іпотеку в забезпечення його кредитних зобовязань за згаданим вище кредитним договором, до цього часу з невідомих причин ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не звернуло стягнення у виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 20.07.2009 року про стягнення 1641628 грн кредитної заборгованості. Це вбачається із долученої до справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек від 22.09.2016 року.

Колегія суддів зауважує, що у випадку своєчасного звернення Банком стягнення на предмет іпотеки після набрання законної сили рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.07.2009 року про стягнення 1641628 грн, нарахування кредитної заборгованості в подальшому могло бути припинено, або ж розмір такої заборгованості міг бути істотно меншим.

В ч.3 ст.551 ЦК України вказано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема, матеріальне положення ОСОБА_2, непропорційність розміру нарахованої пені з розміром збитків Банку; те, що кредитна заборгованість відповідача збільшилась у звязку із не зверненням стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів вважає, що в даному випадку є правові підстави для зменшення розміру нарахованої пені до 150 тисяч грн. Оскільки вище наведеного судом при ухваленні оскарженого рішення від 30 вересня 2015 року не було враховано, є правові підстави для зміни оскарженого рішення в частині стягнення пені.

Керуючись ст.ст.307; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року в даній справі в частині стягнення з ОСОБА_2 пені в сумі 10945682 грн 60 коп змінити, зменшивши стягнення пені з відповідача з 10945682 грн 60 коп до 150000 (сто пятдесят тисяч) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_4