Справа № 203/3778/16-ц
26 вересня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Булеці А.В.
за участю позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 01.09.1997 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_5 (ОСОБА_4 після одруження) було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження було внесено відповідний запис №295. У даному шлюбі ними було народжено сина ОСОБА_4 При цьому, у попередньому шлюбу, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було народжено сина ОСОБА_2, відповідача у справі. З 2010 року позивач є одноособовим власником квартири, розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Херсонська,46/1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.06.1995 року, виданим виконкомом міської ради народних депутатів на підставі розпорядження №5/449-95 від 13.06.1995 року на імя ОСОБА_7 та членів її родини ОСОБА_8 і ОСОБА_1 Окрім того, право власності на вищевказане нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.08.2010 року за №282 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.05.1998 року за №3-2332. Відповідно до довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» від 06.06.2016 року №3877 на теперішній час у квартирі, розташованій за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Херсонська,46/1, одноособовим власником якої є позивач, зареєстровано чотири особи, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Однак, з 2009 року останній фактично за місцем реєстрації не проживає, не веде сумісно з іншими співмешканцями господарство та не сплачує житлово-комунальні послуги, що підтверджується свідченнями інших членів родини та сусідів, про що було складено відповідний акт. Місце теперішнього перебування відповідача іншим членам родини не відомо та більш того, на жодні телефонні дзвінки останній не відповідає, що фактично унеможливлює звернення до ОСОБА_2 з проханням добровільного зняття з реєстрації. Як відомо членам родини, ОСОБА_2 перебуває на обліку в правоохоронних органах та веде постійний аморальний спосіб життя зловживаючи алкогольними напоями. Більш того, за адресою реєстрації відповідача м.Дніпропетровськ, вул.Херсонська,46/1, постійно надходять повідомлення про наявність у ОСОБА_2 заборгованості у ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК», в яких викладено вимогу про термінове здійснення погашення заборгованості та попереджено про можливий вихід інспекторів, які працюють зі злісними неплатниками за місцем реєстрації для огляду майна боржника, його можливого арешту та конфіскації. Однак, як було зазначено вище ще з 2009 року відповідач за місцем реєстрації фактично не проживає, а отже будь-яке майно, яке могло б належати ОСОБА_2 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Херсонська,46/1, відсутнє, наслідком чого, може стати протиправне накладення арешту та конфіскація майна, яке належить позивачу. З урахуванням цього, позивач просив усунути йому перешкоди в користуванні належною йому квартирою за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Херсонська,46/1, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування останньою.
В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив задовольнити останній в повному обсязі.
Відповідач в судові засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.
Треті особи в судове засідання не зявились, про причини своєї неявки не повідомили.
З урахуванням повторної неявки відповідача, думки позивача та положень ст.ст.169,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.06.1995 року, виданим виконкомом міської ради народних депутатів на підставі розпорядження №5/449-95 від 13.06.1995 року та свідоцтв про право на спадщину за законом від 19.08.2010 року та від 05.05.1998 року, позивач є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» від 06.06.2016 року №3877 на теперішній час в зазначеній квартирі зареєстровано чотири особи, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст.386 ЦК України, власник може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій які можуть порушити його право та усунення перешкод в користуванні власністю.
А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 не є членом сім?ї позивача, з 2009 року по теперішній час в належній останньому на праві власності квартирі не проживає, що підтверджується відповідними актами від 26.02.2016 року та 05.08.2016 року, а також поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9; не несе витрат на оплату житлового комунальних послуг. За місцем реєстрації відповідача надходять банківські вимоги про погашення заборгованості за кредитними зобовязаннями з попередженнями про можливий подальший арешт майна боржника.
За вказаних обставин суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт не проживання відповідача в належній позивачу квартирі з 2009 року, чинення перешкод у вільному володінні та користуванні останньою та в звязку з цим, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі.
У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16,319,321,346,383,386,391 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10,11,27,31,36,58-60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №1 по вул.Херсонській,46 в м.Дніпропетровську.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Казак С.Ю.