Номер провадження 2/289/744/16
Справа № 289/1164/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 м .Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі Глущенко Я.В.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вишевицької обєднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що після смерті її матері ОСОБА_2 відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка, яку мати їй заповіла, після її смерті виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їй відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, спадщину вона прийняла шляхом постійного проживання та доглядом за матірю, іншим чином ніж шляхом звернення до суду їй спадкові права не набути, просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була власником Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 003865 від 25.02.2003 року, виданий на підставі розпорядження Радомишльської РДА № 340 від 29.12.2002 року. Також встановлено в судовому засіданні те, що позивач фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2, що підтверджує довідка видана Виконкомом Вишеицької сільської ради.

Крім того встановлено, що ОСОБА_2 склала заповіт на імя своєї дочки, яким заповіла їй спірну земельну ділянку після своєї смерті.

У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 88, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 327, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2, яка померла 19.02.2012 року в с. Вишевичі, Радомишльського району Житомирської області - право власності на спадкове майно, а саме на:

земельну ділянку площею 0,1530 га (кадастровий номер :04:000:0968);

земельну ділянку площею 0,2183 га (кадастровий номер :04:000:0969);

земельну ділянку площею 1,8770 га (кадастровий номер :04:000:0970), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Вишевицька сільська рада, що належали ОСОБА_2 згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 003865 від 25.02.2003 року, виданий на підставі розпорядження Радомишльської РДА № 340 від 29.12.2002 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Свінцицький