Справа № 349/715/15-ц
Провадження № 22-ц/779/539/2016
Головуючий у 1 інстанції Поглод О. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

за участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Рокетської С.В.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційними скаргами представника ПАТ КБ «Приватбанк» Кохмана Л.І. та представника ПАТ КБ «Приватбанк» Гриня К.А. на рішення Рогатинського районного суду від 22 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_3 не виконує зобов'язань, взятих на себе за умовами кредитного договору - суму кредиту, нараховані проценти за користування кредитними коштами у встановлені договором строки не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість. Просив стягнути в солідарному порядку з боржника ОСОБА_3 та його поручителя - ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Рогатинського районного суду від 22 січня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

На дане рішення представники ПАТ КБ «ПриватБанк» Кохман Л.І. та Гринь К.А. подали апеляційні скарги, в яких посилаються на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального права.

Зазначають, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Таким чином задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

За таких обставин, на думку апелянтів, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості призведе до подвійного стягнення за даним кредитним договором.

З цих підстави оскаржуване рішення, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги підтримала з тих же мотивів, що зазначені у апеляційних скаргах.

ОСОБА_3 доводів апеляційних скарг не визнав, просить їх відхилити, рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, хоч належно повідомлена про розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 29.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитну угоду №244К та договір про видачу траншу до нього. Загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди складає 80 000 доларів США.

29.08.2008 року між сторонами було підписано договір про видачу траншу, згідно з яким банк зобов'язувався надати ОСОБА_3 50 000 доларів США, кінцевим терміном повернення коштів згідно додатку 1 до договору про видачу траншу - 28.09.2018 року, зі сплатою18% річних за користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання за вказаним договором №244 К від 29.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №244К, згідно з яким ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3

Як встановив суд першої інстанції, і зазначеного не заперечують представники сторін, зобов'язання за кредитним договором належним чином ним не виконувалися, у зв'язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» здійснював нарахування відсотків відповідно до умов зазначеного договору. І саме несвоєчасне виконання зобов'язань позичальником спонукало кредитора заявити вимогу про дострокове повернення боргу, відсотків по кредиту, виходячи з положень ст. ст.610, 611, 625 ЦК України.

Відмовляючи в позові, судом першої інстанції виходив з того, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.08.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №244К від 29.08.2008 року на загальну суму 83 551,65 доларів США, було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки: виробничі приміщення, за адресою АДРЕСА_1, які на підставі договору на підставі договору купівлі-продажу від 22ю06.2004 року за № Д0556 належали відповідачу ОСОБА_3 Вказане рішення набрало законної сили 20.19.2010 року.

Суд першої інстанції вважав, що одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю у рахунок погашення зазначеного боргу призводе до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна і матиме місце фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові.

Однак погодитися повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області не може, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому вказана норма права не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення боргу чи його частини.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вимог про стягнення заборгованості, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав розрахунок, який містить дані щодо заборгованості стягнутої рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2012 року.

Наявності заборгованості за траншем, що отриманий ним 29.08.2008 року та відсотками ОСОБА_3 не заперечує, як і не оспорює сум, нарахування яких здійснювалося після ухвалення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

ОСОБА_3 визнає також той факт, що рішення Івано-Франківського міського суду від 19.08.2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки: виробничі приміщення, за адресою АДРЕСА_1 на даний час не виконано; виконавчі документи з цього приводу до ВДВС Івано-Франківського МУЮ не надходили, що стверджується відповідною довідкою.

Як роз'яснив Пленум ВССУ у п.9 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Обов'язок солідарної відповідальності поручителя за невиконання боржником взятого на себе зобов'язання визначено ст. ст. 553, 554 ЦК України і такий поручителем ОСОБА_4 не оспорювався.

Зважаючи на встановлене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення не може залишатися в силі і підлягає до скасування. По суті встановленого слід ухвалити нове рішення, врахувавши строк, визначений законодавцем для вимог про стягнення пені ( ст.. 258 ЦК України).

Таким чином на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 16.04.2015 року за кредитним договором №244/к від 29.08.2008 року в сумі 216921.19 доларів США, що еквівалентно 4724543.52 грн. згідно офіційного курсу НБУ України ( станом на 16.04.2015 року - 21.78 грн. за 1 долар США), з яких: заборгованість за тілом кредиту - 44450.55 доларів США, що еквівалентно 968132. 98грн. згідно офіційного курсу НБУ України; по процентах за користування кредитом 115073.36 доларів США, що еквівалентно 2506297.78 грн., комісії 698.97 доларів США, що еквівалентно 15223.57 грн., штраф ( процентна та фіксовані складові) 12489.65 доларів США, що еквівалентно 272024.58 грн. та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 44208.66 доларів США, що еквівалентно 962864. 61 грн. згідно офіційного курсу НБУ України.

На підставі наведеного та ст.ст. 526, 599, 554 ЦК України, керуючись ст.ст.307, 309, 314,316, 317 ЦПК України, колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представників ПАТ КБ «Приватбанк» Кохмана Л.І. та Гриня К.А. задовольнити.

Рішення Рогатинського районного суду від 22 січня 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 16.04.2015 року за кредитним договором №244/к від 29.08.2008 року в сумі 216921.19 доларів США, що еквівалентно 4724543.52 грн. згідно офіційного курсу НБУ України (станом на 16.04.2015 року - 21.78 грн. за 1 долар США), з яких: заборгованість за тілом кредиту - 44450.55 доларів США, що еквівалентно 968132. 98грн. згідно офіційного курсу НБУ України; по процентах за користування кредитом 115073.36 доларів США, що еквівалентно 2506297.78 грн., комісії 698.97 доларів США, що еквівалентно 15223.57 грн., штраф (процентна та фіксовані складові) 12489.65 доларів США, що еквівалентно 272024.58 грн. та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 44208.66 доларів США, що еквівалентно 962864. 61 грн. згідно офіційного курсу НБУ України.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» по 2009 грн. 70 коп. судових витрат.

В решті вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовити.

Рішення набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв