АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4635/16 Справа № 201/7065/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ходаківський М.П. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Дніпро

27 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневго районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у травні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2016 року позовні вимоги було задоволено, шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 08.08.1998 року відділом РАГСу Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, актовий запис № 619 - розірвано /а.с. 87-89/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що у судовому засіданні приймав участь представник позивача, а не він сам, що говорить про його небажання розривати шлюб, що вони з чоловіком помирилися і бажають зберегти сім'ю /а.с. 109-111/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що сторони 08.08.1998 року зареєстрували шлюб, про що відділом РАГСу Жовтневої районної ради у м. Дніпропетровську зроблено актовий запис № 619 /а.с. 4/.

Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 5, 6/.

Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, через що з лютого 2012 року сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть.

Крім того, протягом останніх трьох років позивач проживає однією сім'єю з іншою жінкою, тому сім'я розпалася і примирення неможливе.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд своєчасно не повідомляв її про час та місце слухання справи, що позбавило її права подати свої заперечення проти розірвання шлюбу, то вони не можуть бути прийняті до уваги через те, що як вбачається з матеріалів справи сторони були повідомлені судом про слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, розписками та заявами апелянта, також апелянт оскаржувала ухвалу суду про відкриття провадження по справі.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач не хоче розривати шлюб так як у судове засідання не з'явився, а в засіданні приймав участь його представник, та те, що вони з чоловіком помирилися та бажають зберегти сім'ю то з ними не можна погодитися, так як представник ОСОБА_3 заперечував проти апеляційної скарги, позивач також подав свої заперечення в яких просить апеляційну скаргу відхилити та посилається на те, що він вже два роки працює та проживає в м. Києві, а відповідач умисно затягує розгляд справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.