№263/7792/16-ц
№ 2/263/1955/2016
29 вересня 2016 року м.Маріуполь
Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Максимовій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про поділ особових рахунків, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ особових рахунків, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що їй, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (Урицького) в м.Маріуполі. Шлюб між сторонами розірвано в 2004р., за комунальні послуги він не сплачує. Позивачка пропонувала відповідачу ОСОБА_2 добровільно поділити особові рахунки у квартирі, однак він постійно відмовляється це зробити. Тому, на підставі вищевикладеного позивач була змушена звернутися з даним позовом до суду.
Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив.
Від третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобовязує.
Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), кімнат у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.156 ЖК України члени сімї власника будинку (квартири) зобовязані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сімї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
З наданих документів вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.04.1995 року квартира АДРЕСА_1 (Урицького) в м.Маріуполі належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Розмір часток кожного не визначений, а отже це спільне сумісне право власності на квартиру, та за загальним правилом рівності часток в разі поділу, кожному б належало по 1/4 частині. Інших домовленостей між власниками на час розгляду справи нема.
Відповідно до п.п.41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом.
Враховуючи вищевикладене й те, що виконання обовязку позивача щодо оплати комунальних послу утруднюється відсутністю згоди відповідача добровільно розподілити особовий рахунок між сторонами, приймаючи до уваги, принцип рівності часток що закріплено нормами ст.372 ЦПК України, відсутність спору та інших домовленостей щодо цього, можливість поділу плати за житлово-комунальні послуги відповідно до конкретного порядку користування квартирою не суперечить чинному законодавству, суд вважає, що позовні вимоги щодо визначення участі у сплаті комунальних послуг у відповідності до часток у праві власності, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 319, 322, 360 ЦК України, ст.ст. 47, 48, 63, 104, 156 ЖК України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 212-215, 223, 224 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Розділити особовий рахунок зі сплати комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 (Урицького) в м.Маріуполі на два окремих особових рахунка, виділивши відповідачу ОСОБА_2 окремий особовий рахунок, враховуючи те, що йому належить 1/4 частка вказаної квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Жовтневого районного суду м.Маріуполя протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку особами, які приймали участь у розгляді справи до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М.Томілін