УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий Союз» про захист прав споживачів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживача.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що 22.04.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 130328ВД, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 11 080 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % з кінцевим терміном повернення до 23.04.2016.

Вказувала, що до 01.05.2015 здійснила повернення коштів у розмірі 13 264 грн. Зазначила, що при укладенні договору відповідач ввів її в оману стосовно суттєвих умов, а саме: предмету, ціни, прав та обов'язків сторін. Зокрема, під час підписання договору позичальнику не було надано Розділ 2 кредитного договору «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», відтак споживач своєчасно не отримав повну інформацію про послугу та умови її надання. Разом з цим, положення цієї частини договору передбачають надання супутньої послуги (управління кредитом), яку позивач не замовляла та яка оплачується додатково (комісійна винагорода у розмірі 2,75 % від суми кредиту).

Відтак, з урахуванням подальших уточнень, просила визнати нікчемним кредитний договір № 130328ВД від 22.04.2013 та застосувати наслідки нікчемного правочину.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.12.2015, до участі в справі в якості відповідача було залучено ВГО «Всеукраїнський фінансовий союз».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Справа № 753/8487/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9872/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Вказувала, що відповідач фактично не надавав послугу комісійного обслуговування, а вчиняв стандартні дії на свою користь.

Також зазначила, що не була обізнана з умовами договору, які передбачають надання послуг комісійного обслуговування та визначають їх вартість.

Крім цього звернула увагу на те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права щодо строків відкриття провадження та призначення справи до розгляду, а також виготовлення і надання копії повного тексту судового рішення.

З огляду на викладене та враховуючи зміст апеляційної скарги, ОСОБА_1 просила рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2016 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, з наведених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлена належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22.04.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500364024, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 11 080 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % з кінцевим терміном повернення до 23.04.2016 (а.с. 6,7).

22.04.2013 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір добровільного страхування ризиків позичальника № 006.500364024.111, відповідно до умов якого вигодонабувачем є ПАТ «Альфа Банк» (а.с. 8-16).

Пункт 2.8 вищевказаного кредитного договору передбачає комісійну винагороду банку у тому числі за управління кредитом, надання інформації (виписок) за рахунком, виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно-технічних комплексів самообслуговування, прийняття готівкових коштів.

Як вбачається зі змісту п. 5 договору, проставляючи на ньому свій підпис ОСОБА_1 підтвердила, що вона отримала свій примірник договору, який складається з першого та другого розділів і додатків до нього, а також письмово ознайомлена із Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які їй роз'яснені, зрозумілі та з якими вона цілком згодна.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Твердження позивача про те, що на момент розгляду справи «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» за вказаною в договорі веб-адресою були недоступні для прочитання, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії кредитного договору № 500364024 від 22.04.2013, ОСОБА_1 шляхом проставлення підпису підтвердила, що вона отримала свій примірник договору, який складається з першого та другого розділів і додатків до нього, а також письмово ознайомлена із Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які їй роз'яснені, зрозумілі та з якими вона цілком згодна. Крім того, підпис - це графічне зображення, яке визначає особу його виконувача, та здійснюється останнім з метою посвідчення документа або підтвердження відомостей, які містяться в документі, і свідчать про певне відношення до них особи, яка виконує підпис.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до доводів позивача про її абстрактну проінформованість щодо змісту та умов договору, суті та вартості банківських послуг, а також про те, що деякі послуги були нав'язані всупереч волі позичальника.

Доводи апеляційної скарги про те, що передбачивши послугу додаткового комісійного обслуговування, відповідач фактично таку послугу не надав, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки невиконання умов договору не може бути підставою для визнання його недійсним у порядку ст. 215 ЦК України.

Суд також надає оцінку тій обставині, що ОСОБА_1 отримала в розпорядження передбачені кредитним договором кошти, і питання розрахунків за надані послуги не є предметом судового розгляду.

Враховуючи викладене, та обставина, що на виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2015, постановленої із занесенням до журналу судового засідання, відповідач не надав акт звірки взаєморозрахунків, акт виконаних робіт, калькуляції собівартості послуг, не можуть бути підставою для скасування судового рішення у порядку ст. 309 ЦПК України і задоволення позовних вимог про визнання правочину недійсним.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Позивач вказувала, що ПАТ «Альфа-Банк» ввело її в оману щодо обставин, які мають істотне значення для укладення правочину, не повідомивши про додаткові оплачувані послуги. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження таких доводів суду надано не було. Також не доведено факту заперечення відповідачем наявності обставин, які могли б перешкодити вчиненню правочину, або факту замовчування їх існування.

Враховуючи викладене, при встановленні обставин справи та ухваленні рішення судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути підставою для його скасування, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: