Справа № 344/9703/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1714/2016
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного міського підприємства Івано-Франківськтеплокомуненерго до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

за апеляційною скаргою Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на рішення Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

08.07.2015 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання станом на 01.06.2015 року в розмірі 1219 грн. 68 коп., мотивуючи тим, що позивач надає послуги теплопостачання в квартиру відповідача, яка неналежно проводить оплату за надані послуги, у звязку з чим виникла заборгованість.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надавало послуги теплопостачання в квартиру, що в АДРЕСА_1, в якій проживає ОСОБА_3 17 квітня 2015 року Івано-Франківським міським судом скасовано судовий наказ від 02.02.2015 року у справі №344/70/15ц провадження 2н/344/459/15 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованості за послуги теплопостачання.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 55 гривень 38 копійок.

На вказане рішення ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення необґрунтованим, так як висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідачкою неодноразово здійснювались оплати більші, ніж становили нарахування, що свідчить про визнання нею боргу. Крім того з грудня 2010 року відповідачці була надана субсидія, однак відповідачкою не проводилась оплата за надлишкову площу. Також зазначає, що 15.04.2014 року позивач звернувся із заявою про видачу судового наказу, тому позивачем вчинено дію, що свідчить про переривання строку позовної давності. Вважає, що суд не врахував наведеного та дійшов передчасного висновку, що строк позовної давності не переривався.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала з мотивів, викладених у ній, а також, маючи на це відповідні повноваження, заявила клопотання про зменшення розміру позовних вимог до 718 грн. 90 коп. в звязку з погашенням позивачем іншої частини боргу, про що надала апеляційному суду відповідну довідку.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта та заперечення відповідача та її представника, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи із відповідача на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 55 грн. 38 коп., суд виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності за період з 01.01.2012 року по 01.06.2015 року в розмірі 540 грн. 50 коп.

Однак погодитись із таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Судом вірно встановлено, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву води для населення та надавав послуги теплопостачання відповідачу ОСОБА_3, яка проживає в квартирі № 146 будинку 147, що по вулиці Коновальця в м. Івано-Франківську.

Договір між позивачем і відповідачем не укладався.

Договір про надання послуг між сторонами не укладався, однак відповідач отримувала від підприємства послуги з централізованого опалення та підігріву води та частково проводила оплату за надані послуги. Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих послуг.

Нарахування по оплаті наданих послуг позивачем проводились у відповідності до п.17 вище зазначених правил, за змістом якого вартість послуг опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження вартості теплової енергії за 1 м. кв. квартири на її загальну площу, гарячого водопостачання - згідно кількості осіб зареєстрованих у квартирі та вартості 1 м. куб. гарячої води, а при наявності приладу обліку згідно з його показниками.

Внаслідок неналежного виконання споживачем відповідачем зобовязання по оплаті наданих послуг станом на 01.06.2015 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в загальній сумі 1948 грн. 45 коп. за період з 01.01.2008 року по 01.06.2015 року (а.с.63-69).

Відповідач ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила відмовити у позові ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у звязку із пропуском строку позовної давності.

Судом встановлено, що заборгованість, яку просить стягнути ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з відповідача, утворилась ще з січня 2008 року та станом на 01.06.2015 року складала 1948,45 грн.

Після уточнення позовних вимог, з урахування того, що з пенсії відповідачки було стягнуто 728,77 грн., позивач просив зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідачки 1219,68 грн.(а.с.112).

Під час розгляду справи апеляційним судом представник позивача пояснила, що з відповідачки на даний час вже стягнуто 1229,55 грн., тому на цю суму просила зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідачки борг в розмірі 718,90 грн., про що надала уточнюючу довідку.

06 січня 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідача заборгованості, який було видано судом 02.02.2015 року, однак за заявою відповідача вказаний судовий наказ був скасований ухвалою суду від 17.04.2015 року (а.с.4).

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Із доданих розрахунків вбачається, що у 2008, 2009, 2010 роках ОСОБА_3 неодноразово здійснювала більші оплати, ніж їй було нараховано. Такі дії відповідачки свідчать про визнання нею боргу. Діями відповідачки перебіг позовної давності було перервано, тому позивач звернувся з позовом до суду в межах строку позовної давності.

Вищенаведене залишилось поза увагою суду, який допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 511,56 грн.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Державного міського підприємства Івано-Франківськтеплокомуненерго до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 718 грн. 90 коп. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 511 грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_5