Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________ Справа №503/2333/15-ц
Провадження №2/503/123/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016 року м. Кодима, Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільно нажитого майна подружжя.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та пояснила, що з 2001 по 2015 р.р. перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 та мають спільних дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У шлюбі придбали жилий будинок №56 (нумерацію згодом змінено на №62), розташований в м.Кодима по вул.Піонерська Одеської області, який є їхнім спільним сумісним майном.

У звязку з припиненням шлюбу просила вказаний будинок поділити, виділивши їй кімнати 1-5 площею 8.3 кв.м., 1-6 площею 12.4 кв.м. та 1-7 площею 11.2 м.кв., а всього - 31.7 кв.м., а також сарай літера «Б»; а відповідачеві - кімнати 1-1 площею 12.1 кв.м., 1-2 площею 6.1 кв.м., 1-3 площею 5.3 м.кв., 1-4 площею 11.7 кв.м., а всього 35.2 кв.м., а також гараж літера «В».

Відповідач ОСОБА_3 заявлений позов визнав та погодився із запропонованим позивачем варіантом поділу належного їм будинку.

17 травня 2016 року сторони надали до суду спільну заяву про затвердження укладеної ними мирової угоди щодо добровільного розподілу спірного будинку відповідно до погодженого ними варіанту.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 18 грудня 2001 року в Пиріжнянській сільській раді Кодимського району Одеської області (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №317912, актовий запис №09).

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-ЖД №400665, видане 02 вересня 2002 року Пиріжнянською сільською радою Кодимського району Одеської області) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії І-ЖД №237311, видане 22 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області).

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 02 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

16 квітня 2004 року за час шлюбу сторони придбали жилий будинок №56 (нині - №62), розташований в м.Кодима по вул.Піонерська (нині - Подольська) Одеської області (договір купівлі-продажу від 16 квітня 2004 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4814058 від 22 вересня 2004 року).

Відповідно до розділу VІІ «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України вказаний кодекс регулює правові відносини, які виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року.

У звязку з цим, з огляду на час придбання сторонами спірного житла для вирішення спору щодо його поділу суд застосовує положення Сімейного кодексу України.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Таке ж положення міститься і в ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При цьому, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до розяснень, що є у п.22 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Під час розгляду справи сторони добровільно погодили, що спірне нерухоме майно жилий будинок №62 в м.Кодима по вул.Подольська Одеської області є їхнім спільним сумісним майном, вартість якого відповідно до звіту від 29 жовтня 2015 року складає 65419 грн.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що є їхнім спільним.

Подружжя таким майном відповідно до ч.1 ст.65 СК України та ст.358 ЦК України розпоряджається за взаємною згодою.

До суду сторони надали письмову заяву про затвердження укладеної ними мирової угоди, за умовами якої вирішили добровільно поділити між собою спірний жилий будинок з надвірними спорудами, виділивши у власність позивача ОСОБА_1 кімнати 1-5 площею 8.3 кв.м., 1-6 площею 12.4 кв.м. та 1-7 площею 11.2 м.кв., а всього - 31.7 кв.м., а також сарай літера «Б»; а у власність відповідача кімнати 1-1 площею 12.1 кв.м., 1-2 площею 6.1 кв.м., 1-3 площею 5.3 м.кв., 1-4 площею 11.7 кв.м., а всього 35.2 кв.м., а також гараж літера «В», визнавши за кожним з ним право приватної власності на виділену частину домоволодіння. Криницю вирішили залишити у спільному користуванні.

Відповідно до ст.175 ЦПК України мирова угода укладається між сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватись лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Суд визнає укладену мирову угоду якщо її умови не суперечать закону, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Умови укладеної сторонами мирової угоди не суперечать закону, не порушують законних прав та інтересів сторін чи третіх осіб.

Отже, встановивши вказані обставини, виходячи із обґрунтованості позову, суд вважає можливим укладену між сторонами мирову угоду затвердити.

Відповідно до п.4 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.175 та п.4 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Мирову угоду, укладену 17 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у цивільній справі №503/2333/15, - затвердити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жилий будинок літера «А» з надвірними спорудами, розташований в м.Кодима вул.Подольська (колишня Піонерська), буд.62 Одеської області, виділивши:

-у власність ОСОБА_1 - кімнати 1-5 площею 8.3 кв.м., 1-6 площею 12.4 кв.м. та 1-7 площею 11.2 м.кв., а всього - 31.7 кв.м., а також сарай літера «Б»;

-у власність ОСОБА_7 кімнати 1-1 площею 12.1 кв.м., 1-2 площею 6.1 кв.м., 1-3 площею 5.3 м.кв., 1-4 площею 11.7 кв.м., а всього 35.2 кв.м., а також гараж літера «В», визнавши за кожним з ним право приватної власності на виділену частину домоволодіння.

Криницю залишити у спільному користуванні.

Провадження у справі відповідно до п.4 ч.1 ст.205 ЦПК України закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.