Справа № 495/7432/16-ц
УХВАЛА

про відмову в обмеженні

у праві виїзду за межі України боржника

22.09.2016 м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши подання державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, суд

В С Т А Н О В И В:

19.09.2016 року державний виконавець ВДВС Білгород-Дністровського ГТУЮ Одеської області звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

В своїй заяві державний виконавець вказує, що в провадженні ВДВС на примусовому виконанні з 08.02.2016 року по теперішній час знаходиться виконавчий лист виданий 15.01.2016 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, на виконання рішення по справі № 495/7567/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, на утримання дитини доньки Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.02.2016 року державним виконавцем ВДВС Білгород-Дністровського районного управління юстиції, було відкрите виконавче провадження на підставі вимог вищезазначеного виконавчого листа, про що винесена відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження, яка була направлена сторонам виконавчого провадження.

Сума боргу ОСОБА_1 по аліментах відповідно до розрахунку заборгованості, який складено державним виконавцем станом на 31.08.2016 складає у сумі 10 419,35 грн.

Державним виконавцем Відділу з метою розшуку коштів або будь-якого рухомого чи нерухомого майна, належного боржнику було надані запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру Іпотек, за результатами проведеного розшуку коштів або будь-якого рухомого чи нерухомого майна, належного боржнику, не виявлено.

29.04.2016 року до відділу ДВС Білгород-Дністровського ГТУЮ Одеської області надійшла заява стягувачки ОСОБА_2 щодо заборони виїзду ОСОБА_1 за межі країни.

У боржника відсутні кошти та майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення боргу у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Таким чином виконавець вказує, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, а тому державний виконавець просить тимчасово обмежити останнього у праві виїзду за межі України.

Представник відділу державної виконавчої служби, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, просить справу розглядати без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України „Про виконавче провадження". Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (стаття 5 Закону).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянам України, наведені підстави тимчасової відмови у вїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання; боржник ухиляється від виконання зобовязання, покладених на нього судовим рішення, рішення іншого органу (посадової особи); щодо нього подано цивільний позов до суду.

В розд. XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну" Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, передбачено зміст подання державного виконавця при зверненні до суду, що полягає в такому:

1. У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

2. Подання повинно містити:

а) найменування суду, до якого направляється подання;

б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні;

в) реквізити виконавчого провадження;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік);

ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду (чи рішенням інших органів) зобов'язань.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобовязання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.

Проте із наданих державним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження факту злісного ухилення боржника від своїх зобовязань не вбачається, додаткові докази щодо цього суду відділом державної виконавчої служби не надано.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, в порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України, державний виконавець не надав до суду жодного доказу того, що станом на час звернення до суду боржник злісно ухиляється від свого зобовязання. За таких обставин державний виконавець не довів, що є підстави для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що державним виконавцем не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, у зв'язку з викладеним, суд вважає подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 210, 373, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: