Справа № 128/4543/15-ц Провадження № 22-ц/772/2667/2016Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія 27Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої Шемети Т. М.,

суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С.,

з участю секретаря судового засідання Кирилюк Л. М.,

позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.07.2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом та ставив вимогу стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 434 700 грн., який був укладений між ним та ОСОБА_6. Позов мотивував тим, що він уклав договір позики з ОСОБА_7, про що той написав розписку на 18 000 доларів США, відповідач при укладенні договору позики виступив гарантом повернення боргу. Позичальник ОСОБА_6 помер в листопаді 2014 року, до того часу повертаючи частинами взяті кошти, загальна сума повернутого склала 22 500 грн.. Після його смерті він звернувся до ОСОБА_4 з вимогою повернути решту боргу, на що останній відмовився, атому він змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача 434 700 грн. неповернутих коштів за договором позики та понесені судові витрати.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.07.2016 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору поруки, а тому й зобов'язання між ними не виникли.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального оправа, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивує тим, що в розписці позичальник ОСОБА_6 власноручно написав, що повернення його боргу гарантує син ОСОБА_4, а сам відповідач ОСОБА_4 також власноручно написав, що він згоден з боргом і виступає гарантом його повернення, а тому висновок суду про відсутність між ними укладеного договору поруки є необґрунтованим. Суд спам же встановив, що договір позики з ОСОБА_6 було укладено, тоді чому неукладеним суд вважав договір поруки, - є незрозумілим.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав. Представник відповідача ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечила, подала письмові заперечення, зазначила, що її довіритель не укладав договір поруки з ОСОБА_2, суд вірно дослідив фактичні обставини справи та відмовив в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб що з'явилися, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що договору поруки між позивачем та відповідачем укладено не було, а тому підстав для задоволення позову немає.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на нормах закону.

Так, судом встановлено наступне:

-ОСОБА_6 було написано боргову розписку, за якою він зобов'язався повернути борг ОСОБА_9 до 01.09.2007 року в розмірі 18 000 доларів США, зазначивши, що повернення боргу гарантує його син відповідач ОСОБА_4 (а.с.17, 38)

-З витягу з сімейної книги (а.с.109-110) вбачається, що ОСОБА_9 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 27.08.2008 року та взяв прізвище дружини «ОСОБА_9» (а.с.109-110);

-ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.118);

-після смерті ОСОБА_6 позивач звертався з листами до його сина - відповідача по справі ОСОБА_4 з проханням повернути борг із зазначенням сум, які сплачені і залишку боргу (а.с.13-16).

Згідно із ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, тобто це двосторонній правочин, для укладення якого достатнім є волевиявлення кредитора і поручителя.

Виходячи з наведеного визначення, єдиною підставою виникнення поруки є саме договір. Одностороннє зобов'язання особи відповідати за невиконання або неналежне виконання боржника не може бути визнано підставою виникнення правовідносин поруки. Значення поруки не можуть мати листи, характеристики, рекомендації, розписки та інші документи.

Зміст наданої розписки, в якій ОСОБА_6 заначив: «мій борг гарантує мій син ОСОБА_4», а ОСОБА_4 зазначив: «З боргом згоден, виступаю гарантом повернення боргу» не свідчить про виникнення між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (на той час ОСОБА_9) відносин поручителя і кредитора.

Не виникли між сторонами і відносини гарантії, оскільки за змістом ст. 560 ЦК України гарантом перед кредитором за виконання боржником свого обов'язку можуть виступати лише банк, інша фінансова установа чи страхова організація, якою ОСОБА_4 як фізична особа не є.

За таких обставин суд першої інстанції, встановивши повно і всебічно обставини справи й визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові норми та ухвалив законне й справедливе рішення. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.07.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ Т. М. Шемета

Судді: /підпис/ А. Ю. Зайцев

/підпис/ О. С. Панасюк

З оригіналом згідно: Т. М. Шемета