АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Винту Ю.М., Перепелюк Л.М.

секретаря Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2011 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» у травні 2011 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Вказувало, що між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 8 серпня 2008 року №KF 51386, який забезпечений договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_2 поруки від 8 серпня 2008 року №PO91539, договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_3 поруки від 8 серпня 2008 року №PO91540.

Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» зазначало, що зобов»язалося надати ОСОБА_1 кредит у сумі 9000 грн. на строк один рік.

У зв»язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов»язання виникла заборгованість, що складається з кредиту в сумі 3359 грн. 80 коп., процентів в сумі 3186 грн. 01 коп., пені в сумі 924 грн. 39 коп.

Посилаючись на звернення до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з вимогою про повернення грошових коштів, публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

№22ц-1111 2016 рік Головуючий у 1 інстанції Волошин С.О.

Категорія:19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

грошові кошти в сумі 7470 грн. 20 коп. солідарно.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2011 року позов публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» за договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_1 кредиту від 8 серпня 2008 року №KF 51386 грошові кошти в сумі 7470 грн.20 коп. солідарно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» грошових коштів в сумі 7470 грн. 20 коп. скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.526, ч.1 ст.1054, ч.1,2 ст.554 ЦК України та, встановивши невиконання зобов»язання за договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_1 кредиту від 8 серпня 2008 року №KF 51386, вважав, що з боржника ОСОБА_1, поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 7470 грн. 20 коп. солідарно.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна повністю.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» за договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_1 кредиту від 8 серпня 2008 року №KF 51386 грошових коштів в сумі 7470 грн. 20 коп. солідарно не оскаржується.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалено з порушенням наведених норм.

Встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 8 серпня 2008 року №KF 51386 (а.с.8-13).

Пунктом 1.2 наведеного договору передбачено строк погашення кредиту не пізніше 7 серпня 2009 року.

Правочин забезпечений договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_2 поруки від 8 серпня 2008 року №PO91539 та договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_3 поруки від 8 серпня 2008 року №PO91540.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобовязання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобовязаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

У справі, яка переглядається, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобовязань боржників за основними договорами не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Такий правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року у справі № 6-28цс14.

За змістом п.4.2 договору між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_2 поруки від 8 серпня 2008 року №PO91539 порука припиняється з припиненням основного зобов»язання.

Таким чином договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_2 поруки від 8 серпня 2008 року №PO91539 не визначено строк дії.

З матеріалів справи вбачається, що публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» звернулося до суду з позовом у травні 2011 року

Отже, публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» пред»явлено вимогу до поручителя ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_1 кредиту від 8 серпня 2008 року №KF 51386 більш ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобовязання 7 серпня 2009 року.

Тому зобов»язання за договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_2 поруки від 8 серпня 2008 року №PO91539 припинилося.

Всупереч наведеному суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для покладення на ОСОБА_2 обов»язку виконання зобов»язання за договором між публічним акціонерним товариством товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_1 кредиту від 8 серпня 2008 року №KF 51386.

Не заслуговують на увагу посилання публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» на звернення до суду з заявою про видачу судового наказу у листопаді 2009 року.

Так, публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» заявою від 9 червня 2011 року визнало обставини втрати заяви про видачу судового наказу, не прийняття судом ухвали про відкриття наказного провадження (а.с.35).

Згідно із п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення з цап О.В. на користь публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» грошових коштів підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_1 кредиту від 8 серпня 2008 року №KF 51386 в сумі 7470 грн. 20 коп. скасувати.

У позові публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

В решті залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді