Провадження № 2-о/127/33/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Скляр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Першого міського відділу у м. Вінниці Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -
В С Т А Н О В И В :
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, мотивуючи свої вимоги тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рагозіно Чухломського р-ну Костромської обл. Російської Федерації, де проживав до 02.10.1954 року.

З 01.11.1954 року проходив дійсну військову службу в Збройних Силах Прикарпатського Війського Округу до 08.12.1965 року, що становить 11 років. Управління Прикарпатського Війського Округу (штаб-квартира) розташовувалось в м. Львів. Округ включав наступну територію УРСР: Львівська обл., Волинська обл., Рівненська обл., Житомирська обл., Дрогобицька обл., Берездівський р-н, Полонський р-н, Шепетівський р-н, Ізяславський р-н і Славутський р-н Кам`янець-Подільської обл. У зв`язку з військовою таємницею в послужному списку точне місце знаходження військової частини не вказується.

Таким чином, Прикарпатський Військовий Округ знаходився на території, яка стала територією України відповідно до ст.5 Закону України «Про правонаступництво України».

03.07.1963 року у Овручському відділенні ЗАГС Житомирської області заявник зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебуває у шлюбі до теперішнього часу.

25.02.1982 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому міста Вінниці від 25.02.1982 року №122 заявнику та членам його сім`ї було видано ордер №4317/61 на квартиру АДРЕСА_1 . А 16.06.1992 року за заявником проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру.

В травні 1991 року заявник прибув на постійне місце проживання з Російської Федерації у м. Вінницю у свою квартиру, де проживав до серпня 2003 року без реєстрації, здійснював виїзди за кордон у приватних справах одноразово не більш, ніж на 90 днів на рік.

З 13.08.2003 року заявник має дозвіл на постійне проживання на території України.

З 01.12.2010 року заявник перебуває на обліку в Головному УПФ України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років.

Разом з тим, без встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року, заявник позбавлений можливості отримати громадянство України, що стало підставою для звернення заявника до суду з даною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи Першого міського відділу у м. Вінниці Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області за довіреністю Скляр О.В. заперечував проти задоволення заявлених вимог заявника.
Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України» безперервним проживанням на території України вважається проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Указом Президента України від 27.03.2001року №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі Порядок). Даний Порядок відповідно до Закону України «Про громадянство України» (надалі Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п.7 Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно із п.8 Порядку, а також відповідно до п.1 ч.1 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рагозіно Чухломського р-ну Костромської обл. Російської Федерації, згідно свідоцтва про народження серії №Р5121300 (а.с.3).

Відповідно до витягу із послужного списку прапорщика ОСОБА_1 , виданого Вінницьким обласним військовим комісаріатом від 24.11.2015 року №12/1/1223 (а.с.4) вбачається, що заявник з 01.11.1954 року по 08.12.1965 року проходив дійсну військову службу в Збройних Силах Прикарпатського Війського Округу, що становить 11 років.

Згідно пояснень заявника в судовому засіданні вбачається, що Управління Прикарпатського Війського Округу (штаб-квартира) розташовувалось в м. Львів. Округ включав наступну територію УРСР: Львівська обл., Волинська обл., Рівненська обл., Житомирська обл., Дрогобицька обл., Берездівський р-н, Полонський р-н, Шепетівський р-н, Ізяславський р-н і Славутський р-н Кам`янець-Подільської обл. У зв`язку з військовою таємницею в послужному списку точне місце знаходження військової частини не вказується. Таким чином, Прикарпатський Військовий Округ знаходився на території, яка стала територією України відповідно до ст.5 Закону України «Про правонаступництво України».

А з 19.01.1966 року по 31.01.1984 року заявник проходив надстрокову службу у Збройних Силах, 31.01.1984 року був звільнений з війської служби у запас по ст.46 п. «Б» (по досягненню граничного віку перебування на військовій службі), що також підтверджується витягом із послужного списку прапорщика ОСОБА_1 , виданим Вінницьким обласним військовим комісаріатом від 24.11.2015 року №12/1/1223 (а.с.4).

03.07.1963 року у Овручському відділенні ЗАГС Житомирської області заявник зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебуває у шлюбі до теперішнього часу, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим Овручським районним бюро ЗАГС Житомирської області 03.06.1963 року (а.с.5).

25.02.1982 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому міста Вінниці від 25.02.1982 року №122 заявнику та членам його сім`ї було видано ордер №4317/61 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6, 6 зворот). А 16.06.1992 року за заявником проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, згідно реєстраційного свідоцтва, виданого ВООБТІ 16.06.1992 року (а.с.7).

Згідно пояснень заявника, показань свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які доводяться сусідами заявника, ОСОБА_5 , який доводиться родичем заявника та який проживав у належній заявнику квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 до 1991 року, достовірно встановлено, що в травні 1991 року заявник прибув на постійне місце проживання з Російської Федерації у м. Вінницю, де проживав до серпня 2003 року без реєстрації, здійснював виїзди за кордон у приватних справах одноразово не більш, ніж на 90 днів на рік.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі, а саме наявністю у заявника квартири у власності, в яку він прибув для постійного місця проживання, перебування заявника з 31.01.1984 року на пенсії у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі, перебування у шлюбі з українкою, громадянкою України ОСОБА_6 , тощо.

В даний час з 13.08.2003 року заявник має дозвіл на постійне проживання на території України, що підтверджується посвідкою на постійне проживання серія НОМЕР_2 (а.с.9).

З 01.12.2010 року заявник перебуває на обліку в Головному УПФ України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років, згідно довідки Головного УПФ України у Вінницькій області від 16.11.2015 року №8224 (а.с.10).

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та наявні у справі докази, що свідчать про проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, шляхом встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року.

Окрім того, суд звертає увагу, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року надасть можливість отримати заявнику громадянство України і, як наслідок, паспорт громадянина України, що спрямовано на виникнення його особистих та майнових прав, а іншого порядку встановлення даного факту не встановлено.

До того ж встановлення даного факту передбачено Аналізом судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення Верховного Суду України від 01.01.2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218, 256259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Заяву задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно, безвиїзно, проживав на території України станом на 24.08.1991 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: