Справа № 495/993/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 жовтня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

в складі: головуючої судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: виконком Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 10.02.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: виконком Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, посилаючись на те, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2012 року задоволено його позов до ОСОБА_4, ОСОБА_2М та виконкому Білгород-Дністровської міської ради про визнання земельної частки кожного із співвласників та встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою. Вказаним рішенням суду ОСОБА_1 виділена в особисте користування земельна ділянка площею 588 м2, яка визначена в натурі згідно ІІІ варіанту судової будівельно-технічної експертизи. Суд також визначив порядок користування спільною земельною ділянкою, виділивши співвласникам для вїзду та проходу до своїх частин житлового будинку та госопдарських будівель земельну ділянку загального користування площею 200 м2, яка також визначена в натурі згідно ІІІ варіанту вказаної судової будівельно-технічної експертизи. Вказане рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду залишено без змін в апеляційному та касаційному порядку.Однак ОСОБА_4 та ОСОБА_2 рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 19.12.2012 року не визнають та відмовляються встановити передбачений цим рішенням порядок користування земельною ділянкою. Більш того вчиняють ряд незаконних та протиправних дій, якими прешкоджають встановити відповідний порядок користування земельною ділянкою та вільно володіти та користуватись нею. Позивач неоднаразово звертався до правоохоронних органів на неправомірні дії його співвласників, проте згідно їх відповідей усе закінчувалося профілактичними бесідами, офіційними попередженнями і рекомендаціями звернутися до суду.На підставі вищевикладеного, позивач, уточнивши 01.04.2016 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: зобовязати ОСОБА_4,ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою, площею 588 кв.м., яка знаходиться в м.Білгород-Дністровському по вул.Шабській, 51-В, виділеної йому в особисте користування на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2012 року; зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 при встановленні огорожі земельної ділянки,виділеної йому в особисте користування на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2012 року в натурі; зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди при користуванні земельною ділянкою, яка виділена ОСОБА_1 в особисте користування на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2012 року шляхом звільнення земельної ділянки розміром 5,12*6,21м зелених насаджень, її майна та знесення огорожі; зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка виділена ОСОБА_1 в особисте користування на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2012 року шляхом звільнення земельної ділянки розміром 2,35*8,42 м від зелених насаджень та перенесення паркану між їхніми ділянками згідно цього рішення в натурі; зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, яка рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2012 року призначена для проїзду та проходу шляхом звільнення її від посаджених ними зелених насаджень; стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5000 грн. за заподіяну моральну шкоду; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. за заподіяну моральну шкоду;стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1102,42 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та їх представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували.

Представник Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома(а.с.125)

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності не зявившехся осіб, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, ретельно дослідивши надані докази,суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справі № 2-3757/11 було винесено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_2,ОСОБА_4 про визначення земельної частки кожного із співвласників та встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою - задоволені.Виділено ОСОБА_1 в користування 49/100 частин належної йому земельної ділянки у відповідності до ІІІ-го варіанту Висновку № 46/09 судової будівельно-технічної експертизи від 24.02.2012 року, а саме:для в'їзду та проходу до своїх частин житлового будинку та господарських будівель в користування співвласників виділено земельну ділянку загального користування площею 200 м2. Для цього ОСОБА_1 необхідно знести свій сарай літ. „З".ОСОБА_1 (49/100 частки) виділено в особисте користування земельну ділянку № 1 площею 588 м2, у тому числі:-земельна ділянка № 1-1 площею 332 м2 (під забудовою квартири № 1 житлового будинку літ. „А" та прилеглою територією),-земельна ділянка № 1-2 площею 256 м2 (під забудовою сараю літ. „Н", убиральні літ. „М", сараю літ. „К" та під городом).Межі земельної ділянки № 1-1 (під забудовою квартири № 1 житлового будинку літ. „А" та прилеглою територією) площею 332 м2 проходять наступним чином (за годинниковою стрілкою):-з боку земельної ділянки загального користування довжиною 4,70 м;-нахил вліво довжиною 8,71 м;-нахил вправо довжиною 8,00 м;-поворот наліво довжиною 4,65 м;-поворот направо довжиною 6,21 м;-поворот направо довжиною 5,12 м;-поворот наліво довжиною 1,00 м;-далі по лінії продовження довжиною 4,80 м;-поворот направо довжиною 7,25 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");-поворот наліво довжиною 0,54 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");-поворот направо довжиною 3,92 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");-поворот направо довжиною 0,83 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");-поворот наліво довжиною 8,14 м (по зовнішній стіні житлового будинку літ. „А");-поворот направо довжиною 6,60 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");-поворот наліво довжиною 0,80 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");-поворот направо довжиною 4,80 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");-далі по лінії продовження довжиною 4,03 м (по міжквартирній перегородці).Межі земельної ділянки № 1 -2 (під забудовою сараю літ. „Н", убиральні літ. „М", сараю літ. „К" та під городом) площею 256 м2 проходять наступним чином (за годинниковою стрілкою)-з боку земельної ділянки загального користування довжиною 4,23 м;-поворот направо довжиною 17,93 м;-нахил вліво довжиною 1,03 м;-поворот наліво довжиною 2,35 м;-поворот направо довжиною 8,42 м;-поворот направо довжиною 2,35 м;-далі по лінії продовження довжиною 11,00 м;-поворот направо довжиною 15,82 м;-далі по лінії продовження довжиною 2,80 м;-поворот направо довжиною 3,00 м;-поворот направо довжиною 1,23 м;-поворот наліво довжиною 2,80 м;-поворот наліво довжиною 9,46 м (а.с.10-11).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.09.2013 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2013 року вказане рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду одеської області від 19.12.2012 залишено без змін (а.с.12-18).

Позивач у своєму позові зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 19.12.2012 року не визнають та відмовляються встановити передбачений цим рішенням порядок користування земельною ділянкою. Більш того вчиняють ряд незаконних та протиправних дій, якими прешкоджають встановити відповідний порядок користування земельною ділянкою та вільно володіти та користуватись нею. В якості обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 додає до матеріалів справи копії відповідей Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області на неоднаразові звернення ОСОБА_1 з приводу протиправних дій відповідачів (а.с.26-28).

Відповідачі заперечуючи проти позову у своїх письмових запереченнях вказували на той факт, що позивач у розумінні чинного законодавства не є власником або користувачем земельної ділянки, бо таке право на час звернення із позовом не оформив і будь-яких заходів щодо його оформлення не вчинив,позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є передчасним, тож не підлягає задоволенню (а.с.58-59).

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України

Відповідно до положень ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодексчи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У відповідності до ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, виділено у особисте користування вищевказану земельну ділянку у відповідності до III варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Вказане судове рішення, станом на 12 жовтня 2016 року, є чинним.

Під час судового засідання позивач ОСОБА_1 наполягав на тому, що відповідачами зазначене рішення суду не виконується, просив зобовязати відповідачів виконати рішення суду та відповідно не чинити йому перешкод у землекористуванні земельною ділянкою.

Вимоги позивача ОСОБА_1, які викладені у позовній заяві, фактично зводяться до невиконання відповідачами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року. Оскільки, як підставу усунення таких перешкод, позивач вказував на невиконання відповідачами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року, а не обґрунтовував перешкоди з боку відповідачів належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Основним видом цивільного судочинства визнається позовне провадження. Процесуальним засобом захисту прав особи у позовному провадженні є позов.

Позов - це звернена через суд матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу, яка розглядається у визначеному законом процесуальному порядку.

Залежно від обраного позивачем способу захисту свого права позови поділяються на позови: про присудження, про визнання, перетворювальні.

Позови про присудження - це позови, спрямовані на поновлення порушеного права і усунення наслідків правопорушення. Позови про присудження пред'являються, як правило, в тих випадках, коли право позивача вже порушено і необхідно здійснити певні дії для його відновлення.

Позови про визнання - це позови, спрямовані на усунення непорозумінь між сторонами з приводу наявності чи відсутності визначених правовідносин між ними (визнання права власності, авторства тощо).

Позови перетворювальні спрямовані на зміну або припинення правових відносин, які існують між сторонами (позови щодо припинення договору найму жилого приміщення, розірвання шлюбу тощо).

Таким чином, вимоги позивача ОСОБА_1, які заявлені до відповідачів та фактично зводяться до вимог зобовязати відповідачів виконати рішення суду не підлягає розгляду у порядку позовного провадження, а значить подані не у спосіб, визначений законами України у сенсі розуміння статті 4 ЦПК України.

Спір, який виник між сторонами у справі з приводу земельної ділянки, вирішений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року.

Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.14 ЦПК України, рішення суду є самостійною підставою для його виконання на всій території України.

Процес виконання рішення суду є самостійним процесом та регламентується Законом України «Про виконавче провадження».

Розділом VII ЦПК України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень.

Статтею 382 КК України передбачено відповідальність за невиконання рішення суду.

Таким чином, невиконання рішення суду та наслідки його невиконання шляхом зобовязання не чинити перешкод не підлягають захисту у порядку позовного провадження, а підлягають захисту, у разі якщо таке має місце, вищевказаними законами України.

Натомість, позивач ОСОБА_1 намагався захистити свої права у позовному провадженні шляхом зобовязання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом виконання рішення суду від 19.12.2012 року, що є невірним.

Є певний порядок виконання рішення, передбачений чинним законодавством, та кожний має дотримуватися вказаного порядку.

Відповідно п.2 ст. 152 ЦПК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою , і відшкодування завданих збитків.

Виходячи з положень ст.152 ЗК України та розяснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Крім того, позивачем ОСОБА_1 належних та допустимих доказів, які б вказували на перешкоди у користуванні земельною ділянкою не у звязку з невиконанням відповідачами рішення суду не надано.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до статей 58, 59 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими.

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі .

Стосовно вимог позивача, щодо стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають обставини про: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

До юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені.

Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи не знайшли свого підтвердження підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено факту заподіяння такої шкоди, моральних страждань, втрат немайнового характеру позивачу зі сторони відповідачів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1І до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: виконком Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, , суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: виконком Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В.Чебан