Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКоротуна В.М.,
суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Супердрук» про визнання незаконним та скасування наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Експрес» від 01 вересня 2008 року № 1 «Про заходи з оптимізації витрат на оплату праці в умовах фінансово-економічної кризи», за касаційними скаргами ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, та товариства з обмеженою відповідальністю «Супердрук», яке діє через представника ОСОБА_8, на рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 вересня 2008 року товариством з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Експрес» (далі - ТОВ «Видавнича група «Експрес»), на якому він працював, видано наказ «Про заходи з оптимізації витрат на оплату праці в умовах фінансово-економічної кризи» № 1.

Вважав, що відповідачем було порушено норми ст. 29 Закону України «Про оплату праці», ч. 3 ст. 32, ст. ст. 96, 97, 103 КЗпП України, зокрема, позивача не було повідомлено про зміну істотних умов оплати праці за два місяці до їх запровадження. Позивач не був ознайомлений з оскаржуваним наказом, зміна істотних умов оплати праці відбулась безпідставно, наказ винесений без врахування принципу застосування тарифної системи оплати праці.

З урахуванням вищевикладеного, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати вказаний наказ, а також стягнути заробітну плату за період з 01 листопада 2008 року по 05 травня 2009 року у розмірі 27 893 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Видавнича група «Супердрук» заробітну плату за період з 01 листопада 2008 року по 01 січня 2009 року у розмірі 10 069 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 лютого 2016 року рішення районного суд змінено в частині стягнення з ТОВ «Видавнича група «Супердрук» на користь ОСОБА_6 заробітну плату за період з 01 листопада 2008 року по 01 січня 2009 року у такій редакції: стягнути з ТОВ «Видавнича група «Супердрук» на користь ОСОБА_6 заробітну плату за період з 01 листопада 2008 року по 01 січня 2009 року у розмірі 10 068 грн з відрахуванням з цієї суми обов'язкових платежів та зборів. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Виданича група «Супердрук», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення змінити і закрити провадження у справі.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив із того, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 був повідомлений про зміну умов праці в бік погіршення у строки, встановлені ч. 2 ст. 32 КЗпП України, що є підставою для задоволення позовних вимог про оплату праці згідно з попередніми умовами за період часу коли останній дізнався про зміну умов праці.

Апеляційний суд, погодився з такими висновками районного суду, змінивши зміст резолютивної частини рішення, вказавши про те, що зі стягнутої на користь позивача заробітної плати за період з 01 листопада 2008 року по 01 січня 2009 року у розмірі 10 068 грн підлягають відрахуванню обов'язкові платежі та збори.

З такими висновком апеляційного суду не можна погодитись, оскільки він зроблений з порушенням закону та не відповідає матеріалам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 26 березня 1999 року працював на посаді інженера-механіка видавництва «Супердрук» у ТОВ «Газета «Експрес», яке було реорганізовано та створено ТОВ «Видавнича група «Експрес».

01 січня 2001 року позивача було переведено на посаду заступника директора з виробництва - першого заступника директора товариства (а. с. 27).

01 вересня 2008 року ТОВ «Видавнича група «Експрес» видало наказ «Про заходи з оптимізації витрат на оплату праці в умовах фінансово-економічної кризи» № 1, згідно з яким з 01 листопада 2008 року на ТОВ «Видавнича група «Експрес» припинено дію Положення про оплату праці ТОВ «Видавнича група «Експрес», яке було затверджене наказом № 1 від 02 січня 2004 року, з усіма змінами та доповненнями до цього Положення, які були внесені наказами згідно переліку та з 01 листопада 2008 року припинено дію усіх наказів, якими встановлено будь-які надбавки, доплати чи заохочення до заробітної плати, які не включені до Положення про оплату праці ТОВ «Видавнича група «Експрес», встановлено для всіх працівників підприємства оклад у розмірі 610 грн за один повний відпрацьований місяць. У випадку якщо розмір мінімальної заробітної плати перевищить 610 грн, оклад встановлюється у розмірі мінімальної заробітної плати, яка передбачена законодавством України (а. с. 21).

У 2010 році ТОВ «Видавнича група «Експрес» було перейменовано на ТОВ «Видавнича група «Супердрук».

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Аналогічні положення також містяться у ч. 4 ст. 97 КЗпП України та ст. 103 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суди посилалися на те, що відповідач належних доказів повідомлення позивача про відповідні зміни в оплаті праці у строки, визначені у ч. 3 ст. 32 КЗпП України, не надав.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2011 року, у справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Видавнича група «Супердрук» про стягнення заборгованості із заробітної плати, було встановлено, що відповідачем було виконано приписи ст. 103 КЗпП України, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення не пізніше як за два місці до їх запровадження або зміни. Судом встановлено, що наказ від 01 вересня 2008 року № 1, який передбачав зміну умов оплати праці, був виданий 01 вересня 2008 року, тобто за два місяці до дати зміни умов праці, та доведений до відома позивача персонально шляхом направлення його копії поштою, що підтверджується доказом поштового відправлення (а. с. 120, т. 2). Рішення є чинним та набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК Україниобставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, апеляційний суд у порушення статей 10, 60, 61, 212-214, 303, 316 ЦПК України на зазначене вище уваги не звернув, доводи апеляційної скарги належним чином не перевірив, не навів у рішенні мотивів на спростування зазначених відповідачем обставин щодо наявності рішення суду, яким встановлені обставини, що мають преюдиційне значення для вирішення цього спору, дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, та товариства з обмеженою відповідальністю «Супердрук», яке діє через представника ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 25 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Коротун
Судді: І.М. Завгородня
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович