АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

При секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва, про встановлення факту проживання особи разом з годувальником за однією адресою та її перебування на утриманні останнього,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання особи разом з годувальником за однією адресою та її перебування на утриманні останнього.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 10 жовтня 2003 вона(заявник) перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, з яким з лютого 2003 року фактично проживала у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, та вела з останнім спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, про що 28 жовтня 2015 року було зроблено відповідний актовий запис №16194. На момент смерті пенсія зазначеної особи складала близько 5 000,00 грн., а пенсія заявника - 1 586,04 грн., тобто пенсія померлого була основним джерелом для існування ОСОБА_2, що, на думку заявника, свідчить про факт її перебування на утриманні ОСОБА_3.

Враховуючи, що померлий, проживаючи разом із ОСОБА_2, був зареєстрований за іншою адресою, заявник позбавлена можливості отримати документи для оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, з огляду на що звернулася до суду із заявою про встановлення зазначеного юридичного факту.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду за ч. 6 ст. 235 ЦПК України, у зв'язку з наявністю спору про право.

В поданій апеляційній скарзі представник заявника просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. Посилається на порушення судом норм процесуального права та наполягає на відсутності спору про право, у зв'язку з тим, що заявник не зверталася до органів Пенсійного фонду та будь-якої відмови в оформленні відповідної пенсії не отримувала.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М. та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних підстав.

Як встановлено ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлення факту перебування особи на утриманні передбачається ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи,- залишає заяву без розгляду.

Залишаючи заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, суд першої, з висновками якого погоджується колегія суддів, керувався зазначеними правовими нормами та вважав, що під час розгляду справи виник спір про право.

За змістом роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 15, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що заінтересованою особою в даній справі, тобто органом, який вирішує питання призначення відповідної пенсії, подано заперечення на заяву ОСОБА_2 /а.с. 56-58/.

З позиції органу ПФУ, викладеного в указаному запереченні, вбачається, що заінтересованою особою не визнається право ОСОБА_2 на отримання пенсії, у зв'язку з втратою годувальника, а отже, між сторонами наявний спір про право заявника на призначення такої пенсії.

Відтак, в даному випадку, встановлення факту пов'язане з подальшим вирішенням спору про право, що суперечить суті окремого провадження, а отже, судом першої інстанції обґрунтовано залишено заяву ОСОБА_2 без розгляду.

При цьому, заявник не позбавлена можливості звертатися за захистом свого невизнаного права у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч.1ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до вимог процесуального закону, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.235, 256, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: