УхвалА

іменем україни

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Закропивного О.В., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2011 року позов ПАТ «Сведбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 174 721 грн 04 коп., у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1, шляхом її реалізації на прилюдних торгах. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2011 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ч. 3 ст. 297 ЦПК України, правильно відмовив у відкритті апеляційного провадження у зв'язку зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження рішення районного суду від 12 жовтня 2011 року, подавши апеляційну скаргу замість терміну в 10 днів (ч. 1 ст. 294 ЦПК України) лише у березні 2016 року, не навівши на вимогу суду від 24 березня 2016 року поважних причин пропуску процесуального строку.

Посилання касаційної скарги на ухвалення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області додаткового рішення від 7 грудня 2012 року безпідставні, так як воно немає відношення до дотримання процесуального строку на апеляційне оскарження рішення районного суду від 12 жовтня 2011 року. Крім того, ОСОБА_4 у лютому 2013 року вже оскаржувала рішення суду, проте ухвалою апеляційного суду від 20 березня 2013 року її апеляційну скаргу було визнано неподаною та повернуто (а. с. 112, т. 1), тобто вона знала про ухвалене рішення суду від 12 жовтня 2011 року.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, судове рішення апеляційного суду відповідає вимогам норм ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою процедури цивільного судочинства повинні бути справедливими, та прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, оскільки безпідставне поновлення процесуального строку порушує принцип правової визначеності.

Отже, судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим й підстав для його скасування немає.

Ураховуючи викладене та положення ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

В.А.Черненко