Справа № 569/7557/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, поділити майно, що є спільною сумісною власністю з відповідачем, та визнати за нею право власності на ? частину квартири № 50 за адресою м.Рівне, вул.Демянчука, 1а вартістю 275000 грн., а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Пояснила, що їй невідомий дохід відповідача, а тому просить аліменти стягувати у твердій грошовій сумі в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину. ОСОБА_3 не має стабільного заробітку та постійного місця роботи. Квартира була придбана за спільні кошти під час шлюбу з відповідачем. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що хоча шлюб між ними розірвано, продовжують проживати з відповідачем в одній квартирі. Він несе витрати на сплату комунальних послуг, купує продукти харчування, одяг для дитини, возить та забирає доньку зі школи, доглядає вдома, коли позивач на роботі, кладе спати. Витрати, повязані з підготовкою до школи, розділили з позивачем порівну. Оскільки витрати на утримання дитини несе однаково з позивачем, позов в частині стягнення аліментів визнає в сумі 600 грн. щомісячно. Не заперечує проти визнання за позивачем права власності на ? частину квартири, однак вартість квартири позивачем значно занижена.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі з 28 квітня 2007 року по 22 червня 2016 року. Від подружнього життя мають спільну дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст.182 СК України суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні позивач підтвердила, що відповідач сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, одяг дитині, періодично платить за школу.

Відповідач має постійне місце роботи та отримує, з його слів, близько 3500 грн. щомісячно. Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що позивач визнала факт участі відповідача в утриманні дитини, а також те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязок як батька, так і матері, суд визначає розмір аліментів в сумі 600 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу ).

Відповідач на підставі розпорядження міського голови № 853-р від 15 серпня 2012 року отримав у власність квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22 серпня 2012 року та витягом про державну реєстрацію прав від 22 серпня 2012 року.

Вказана квартира була придбана під час шлюбу за спільні кошти подружжя, що визнано сторонами в судовому засіданні.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Вартість квартири згідно із звітом про оцінку майна становить 862500 грн.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ч.1 ст.70 СК України ).

З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову в частині поділу спільного майна, підлягає до задоволення позовна вимога про визнання за позивачем права власності на ? частину спірної квартири.

У відповідності до правил ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про поділ майна та на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст.60, 69, 70, 180, 182, 184 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 600 ( шістсот ) грн. щомісячно, починаючи з 18 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Здійснити поділ квартири АДРЕСА_2, яка є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2750 ( дві тисячі сімсот пятдесят ) грн. у відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя