Справа № 145/2217/13-ц Провадження № 22-ц/772/2864/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Кучевського П.В.

Суддів: Зайцева А.Ю., Шемети Т.М.

При секретарі: Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

24 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила виділити відповідачеві в натурі причіп 2ПТС-4 (785А) державний номерний знак ВЕ06625; комбайн зернозбиральний СК-5 «Нива», державний номерний знак 24184 ВЕ; трактор колісний Т-25, державний номерний знак 21524ВЕ та стягнути з ОСОБА_2 на її користь в рахунок часки цього та відчуженого відповідачем майна грошові кошти в розмірі 163462,42 грн.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року позов задоволено, виділено відповідачу в натурі причіп 2ПТС-4 (785А), державний номерний знак - ВЕ06625; комбайн зернозбиральний СК-5 «Нива», державний номерний знак - 24184ВЕ; трактор колісний Т-25, державний номерний знак - 21524ВЕ, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок даного, а також відчуженого ним майна (автомобіля НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3) грошові кошти в розмірі 163462 гривні 42 копійки. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року вказаним вимогам Закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 05.02.1991 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.05.2013 року (а.с.6).

Після розірвання шлюбу між подружжям постало питання розподілу майна. У добровільному порядку дружина та чоловік не домовилися про поділ майна.

Згідно з положеннями, викладеними в п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно з положеннями викладеними в п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом першої інстанції встановлено, що під час шлюбу сторонами за спільні кошти було набуто, зокрема, автомобілі НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, причіп 2ПТС-4 (785А), д.н.з. ВЕ06625, комбайн зернозбиральний СК-5 Нива, д.н.з. 24184ВЕ, трактор колісний Т-25, д.н.з. НОМЕР_4.

Доводи апеляційної скарги про продаж ОСОБА_2 автомобілів НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, у період шлюбу, що підтверджується на думку апелянта видачею іншим особам генеральних доручень на право користування автомобілем, за не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ч. 1 статті 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно із вимогами пункту 3 частини першої статті 208 ЦК правочини між фізичними особами на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян вичиняються у письмовій формі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», також передбачено письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. А відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Видача довіреності на володіння користування та розпорядженням транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в результаті розгляду цивільної справи № 6-688цс15 від 16 грудня 2015 року.

Отже, відчуження автомобіля підтверджує лише факт зняття транспортного засобу з обліку в підрозділах ДАІ.

Матеріали справи свідчать про те, що на час припинення спільного ведення господарства за ОСОБА_2 була зареєстровано в органах ДАІ автомобілі НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, які були зняті з обліку лише 05 листопада 2013 року, тобто після предявлення дружиною позову про поділ майна подружжя (Т. 1 ас. 177).

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши вище викладені обставини, підтверджені належними та допустимими доказами правильно встановив обсяг майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №279/14-21 від 06.03.2014 р. (а.с.47-61 т.1), оскільки зернозбиральний комбайн СК-5 зібраний з вузлів та агрегатів (бувших у використанні чи ні - невідомо), про що вказано у реєстраційних документах, а даний комбайн виготовлювався у період з 1986 по 1994 роки, що по наявних комплектуючих деталях комбайна експертним шляхом не можна встановити, тому дати відповідь на поставлене питання у рамках цього дослідження не є можливим. Разом з тим, згідно довідникової літератури мінімальна вартість технічно справного комбайна СК-5 НИВА на ринках України може становити 16470,00 грн.

Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №280/14-21 від 06.03.2014 р. (а.с.62 - 72 т.1) розрахункова вартість тракторного причіпа 2ПТС-4 -785А, державний номерний знак 06625ВЕ, 1983 року виготовлення, з урахуванням технічного стану, стан на день виконання експертизи становить 3325,84 грн.

Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №281/14-21 від 06.03.2014 р. (а.с.73-86 т.1), оскільки колісний трактор Т-25 зібраний з вузлів та агрегатів (бувших у використанні чи ні), про що вказано у реєстраційних документах, а даний трактор виготовлювався у період з 1983 по 1995 роки, що по наявних комплектуючих деталях експертним шляхом не можна встановити, тому дати відповідь на поставлене питання у рамках цього дослідження не є можливим. Разом з тим, згідно довідникової літератури мінімальна вартість технічно справного колісного трактора Т-25 на ринках України може становити 30930,00 грн.

Зазвичай при поділі майна подружжя суд ділить його в натурі, у разі неподільності майна чи речі вирішується питання компенсації.

Враховуючи, що вказане спільне майно є неподільним та знаходиться у користуванні відповідача, суд вважає за доцільне залишити його у власності відповідача ОСОБА_2, стягнувши з нього на користь позивача ОСОБА_3 половину вартості даного майна 25362,92 грн. ((16470+3325,84 +30930) :2.

Щодо решти майна судом першої інстанції встановлено, що вартість відчуженого відповідачем автомобіля ОРЕL VІVАRО становить 63403 грн., автомобіля МЕRСЕDЕS-ВЕNZ становить 92796 грн., що стверджується довідкою ЦНП 0510 №599 від 09.07.2014 р. (а.с.186 т.1), довідками - рахунками серії ДП1 №998466, серії ДП1 №998467 (а.с.187, 188 т.1) .

Автомобіль NІSSАN Х-ТRАIL знятий з обліку 05.11.2013 ОСОБА_2 поставлено на облік в Бахмацькому центрі ДАІ Чернігівської області на ім'я ОСОБА_4 Відповідно до довідки-рахунку серії ВІА №157688 вартість його становить 120000 грн. (а.с.213 т.1) .

Відповідач після припинення шлюбних відносин, без згоди позивача, здійснив відчуження автомобілів ОРЕL VІVАRО, МЕRСЕDЕS-ВЕNZ та NІSSАN Х-ТRАIL, а тому правильним є визначення вартості автомобілів, виходячи із ціни на час продажу автомобілів, зазначеної в довідках-рахунках 1/2 частина вартості вказаних автомобілів становить 138099,5 грн. ((63403+92796+120000):2).

Належних та допустимих доказів, які б спростовували вартість автомобілів, яка зазначена в довідках-рахунках відповідачем суду не надано.

Вказані автомобілі є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки доказів, що відповідач здійснив їх відчуження зі згоди позивача та витратив кошти в інтересах сім'ї і на її потреби, відповідачем не надано, та в судовому засіданні не встановлено, а позивач заперечує це.

Доводи відповідача проте, що суд не перевірив можливості відшкодування ним компенсації вартості майна також не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, (основний вид діяльності - допоміжна діяльність у рослинництві), має постійний дохід та використовує у своїй діяльності спільне майно, а саме: причіп 2ПТС-4 (785А), державний номерний знак - ВЕ06625; комбайн зернозбиральний СК-5 «Нива», державний номерний знак - 24184ВЕ; трактор колісний Т-25, державний номерний знак - 21524ВЕ.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд першої інстанції виходив з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та обєктивно дослідивши всі обставини справи, надавши належну оцінку доказам у справі прийняв законне та справедливе рішення про задоволення позову ОСОБА_3, шляхом стягнення з відповідача на її користь в рахунок майна 163462, 42 грн. (138099,5 грн. + 25362,92 грн.). Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: П.В. Кучевський

Судді: А.Ю. Зайцев

ОСОБА_5