Справа № 2-1413/11
Провадження № 4-с/496/9/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

при секретарі Камочкіній А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка Одеської області скаргу ОСОБА_1 (інші зацікавлені особи ОСОБА_2, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області) на дії та бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду з вказаною заявою, яка була уточнена 26 вересня 2016 року, згідно до якої просить визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3, яка полягає у не сповіщенні ОСОБА_1 про наявну заборгованість зі сплати аліментів протиправною, зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3, скласти новий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів з фактичною сумою заборгованості, зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3, винесену в рамках виконавчого провадження постанову про арешт майна боржника, ОСОБА_1, скасувати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 лютого 2011 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області було зобовязано ОСОБА_1 сплачувати аліменти - ОСОБА_4 на утримання сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу). 12 серпня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, Біляївський районний суд Одеської області вирішив зменшити розмір аліментів до 1/3 частки заробітку (доходу) на утримання вищевказаної особи до її повноліття до 31 квітня 2017 року. 13 січня 2011 року виконавчий лист був виданий стягувану і через деякий час було почате примусове виконання виконавчого документа, при тому що боржник добросовісно виплачував, покладені на нього обовязки, хоча і не отримав передбачену законом копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження і тим самим був обмежений в своїх правах. Протягом часу а саме 01 вересня 2013 року - старшим державним виконавцем Назаревою В.В. було закрите виконавче провадження за п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) та вказано що на момент закриття, у боржника була відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Виконавчий лист № 2-1413/11 від 12 серпня 2011 року був направлений за належністю (місцем проживання боржника) до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Державним виконавцем Горділовським М.М. було відкрите виконавче провадження, копія якого знову ж таки, невідомо чи була відправлена боржнику. 07 жовтня 2013 відкрите виконавче провадження державним виконавцем Горділовським М.М. було закрите на підставах п. 10 ч. 49 Закону та зазначено що на момент 01 вересня 2013 року боржник не мав заборгованості, що також прямо підтверджує добросовісні виплати аліментів і виконання рішення суду. На цей раз виконавчий документ був направлений за місцем роботи боржника (ТОВ «Охороно-юридична фірма Карабінер») до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Державним виконавцем Шаманською К.В. було відкрито виконавче провадження за № 40822824, про що також не було повідомлено боржника. Під час примусового виконання виконавчого документа державним виконавцем Шаманською К.В. жодного разу не було повідомлено про прийняті державним виконавцем постанови, розрахунки і таке інше, які державний виконавець повинен був довести до відома сторін виконавчого провадження чим було порушено право боржника на інформацію (ст. 31 Закону, п.п. 3.20 Інструкції з організації примусового виконання рішень). Наказом Директора ТОВ «Охороно-юридичної фірми Карабінер» боржника було звільнено з роботи про що повідомлено державного виконавця Шаманську К.В. Листом № 4 від 26 березня 2014 (копія листа додається), де також зазначалося що вищевказаним підприємством було утримані аліменти на користь стягувача. 02 лютого 2015 року державним виконавцем Шаманською К.В. було складено Розрахунок заборгованості по аліментах, в якому розраховувалась заборгованість з 14 березня 2014, тобто з наступного дня після звільнення боржника с роботи та протягом десяти місяців до 01 березня 2015 року включно про що також боржника не було повідомлено. Що також порушує вимоги Закону а саме п. 4 ч. 4 ст. 74 Закону. Державний виконавець протягом 10 місяців нараховував заборгованість боржнику за неналежним місцем виконання виконавчого документу. Загальна заборгованість за цим документом станом на 01 березня 2015 становила 12181,56 грн., яку боржник з часом повністю сплатив. Постановою від 03 березня 2015 року на наступний день після складання розрахунку заборгованості від 02 березня 2015 року державним виконавцем Шаманською К.В. було закінчено виконавче провадження на підставі п. 10 ст. 49 Закону, основуючись на тому що боржника було звільнено з місця роботи - 10 місяців назад, копії якої надійшли до сторін а також до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 20 березня 2015 року. Постановою державного виконавця Горділовського М.М. було відкрито виконавче провадження № 46978280, копію якої, мабуть вже за традицією, боржнику не було спрямовано також і яка (оригінал або принаймні копія) навіть не міститься в матеріалах виконавчого провадження. Приблизно через сім місяців, а саме 05 жовтня 2015 держаним виконавцем ОСОБА_3 був зроблений розрахунок заборгованості по аліментах (період з 01 березня 2015 по 01 жовтня 2015 року). В вищевказаний розрахунок було включено суми заборгованості, котрі боржником були сплачені, а також інші суми розрахунків, які не підтверджуються жодними документами. Ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження відповідь на те чим саме обґрунтовується такий розрахунок відповіді не надало. Як не надав її і сам державний виконавець, оскільки відповіді ані на адвокатський запит адвоката ОСОБА_6 (представляє інтереси боржника в рамках виконавчого провадження) від 19 квітня 2016 року, ані на адвокатський запит від 06 червня 2016 року на представника ОСОБА_1, станом на момент звернення до суду з даною скаргою, не надходило. З чого вбачається висновок, що державний виконавець незаконно створив для боржника тягар заборгованості, порушуючи при цьому його права. Крім цього, 05 жовтня 2015 року датована постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Слід наголосити, що з-поміж копій матеріалів виконавчого провадження № 46978280, що були надані на клопотання адвоката ОСОБА_6 від 19 квітня 2016 року була відсутня копія акту опису та арешту майна (згідно ч. 5 ст. 57 Закону), що обовязково складається. 15 січня 2016 року від боржника до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області надійшли квитанції про сплату аліментів (копії квитанцій від 15 вересня 2015, 04 грудня 2015, 23 грудня 2015 року). 12 лютого 2016 до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області надійшла заява стягувана з проханням здійснити розрахунок заборгованості боржника, який на думку стягувана мав такий в розмірі, що перевищує 10000 гривень, хоча боржник з моменту надходження виконавчого документу до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області фактичного такого не мав, що підтверджується документами. Вже 04 травня 2016 державним виконавцем Горділовським М.М. ґрунтуючись на не підтвердженому документами розрахунку від 05 жовтня 2015 було складено новий розрахунок заборгованості по аліментах, що також містив в собі не підтверджені суми заборгованості. Загальна сума за вищевказаним документом склала : 22226, 18 грн., яка складалася з заборгованості, яка була сплачена божником, а саме 16703, 87 грн., «вирахуваної» нової заборгованості в сумі 3441,32 грн. + 2580,99 - 500 грн. = 5522, 31 грн. і є по-суті обтяженням боржника незаконними боргами. Тим більше що державним виконавцем не були виконані вимоги щодо доведення до відома боржника, про вище викладений стан справ, що собою порушує ст. 32 Закону та порушує права боржника і наносить йому матеріальну шкоду з боку держави. 15 січня 2016 боржником було подано заяву про сплату аліментів, яка того ж дня була отримана відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області та підтверджена копіями квитанцій від 23 грудня 2015, 04 грудня 2015(загальна сума, яких склала : 513 грн. + 513 грн. = 1026 грн.). Які не були зазначені в вищевказаному розрахунку що робить його не обґрунтованим і таким, що порушує права боржника. 26 серпня 2016 року представником боржника - ОСОБА_7 було направлено запит на отримання публічної інформації до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про надання заяв про прийняття аліментів та доданих до них копій квитанцій, які були зареєстровані ОСОБА_1 в канцелярії вище вказаного відділу державної виконавчої служби за період 2015 2016 років. Також ОСОБА_7 було складено на відправлено до державного виконавця вищевказаного відділу ОСОБА_3 заяву про обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів та складання розрахунку від 29 липня 2016 року, в якій представник ОСОБА_1 просив згідно п. 2 ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» обчислити розмір заборгованості останнього із сплати аліментів на момент отримання заяви (а саме 02 серпня 2016 року), а також скласти розрахунок за результатами обчислення. На сьогодні на вищевказані заяви немає відповідей, що підтверджує небажання державного виконавця Горділовського М.М. дотримуватись законодавства України а тим самим бажання порушувати права як ОСОБА_1 так і його представника - ОСОБА_7 Отже враховуючи вищевказане можна вирахувати що: за розрахунком заборгованості по аліментам від 02 березня 2015 року складеним державним виконавцем Шаманською К.В. за період з 14 березня 2014 до 01 березня 2015 року заборгованість складає 12181,56 грн. хоча за цей період ОСОБА_1 сплатив всього 5000 грн. що підтверджується копіями квитанцій. Отже станом на 01 березня 2015 року реальна заборгованість ОСОБА_1 складала (12181, 56 грн. - 5000 грн.) 7181, 36 грн. За розрахунком від 05 жовтня 2015 року складеним державним виконавцем Горділовським М.М. за період з 02 березня 2015 року станом на 01 жовтня 2015 року заборгованість складає 16703,87 грн. з яких нарахована неправильна заборгованість згідно розрахунку від 02 березня 2015 року (12181, 56 грн.) а також заборгованість з періоду від 02 березня 2015 року до 01 жовтня 2015 року - 5022,31 грн. З періоду від 02 березня 2015 року до 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 сплатив 3000 грн. що підтверджується копіями квитанцій. Отже реальна заборгованість станом на 01 жовтня 2015 року становила: (5022,31 грн. - 3000 грн. = 2022,31 грн. + 7181,36 грн.) = 9203,67 грн. Згідно розрахунку від 04 травня 2016 року та від 02 червня 2016 року складеними державним виконавцем Горділовським М.М. за період з 01 жовтня 2015 року станом на 01 червня 2016 року заборгованість складає 23086,51 грн. з яких нарахована неправильна заборгованість згідно розрахунку від 05 жовтня 2015 року (16703,87 грн.) а також заборгованість з періоду від 01 жовтня 2015 до 01 червня 2016 року, що складає за розрахунками державного виконавця: 2580,99 грн. + 3441,32 + 860,33 - 500 грн. = 6382,64 грн. З періоду від 01 жовтня 2015 року до 01 червня 2016 року ОСОБА_1 сплатив 3500 грн. що підтверджується копіями квитанцій. Отже реальна заборгованість станом на 01 червня 2016 року становила: (6382,64 грн. - 3500 грн. = 2882,64 грн. + 9203,67 грн.) = 12086, 31 грн. Враховуючи що з моменту звільнення ОСОБА_1 з ТОВ «Охоронно-юридичної фірми Карабінер» а саме з 13 березня 2014 державні виконавці Шаманська К.В. та Горділовський М.М. не повідомляючи боржника про проведення розрахунків заборгованості (тільки розрахунок від 04 травня 2016 року був отриманий боржником) а також здійснюваних ними виконавчих дій, державний виконавець Горділовський М.М. в усній формі повідомляв ОСОБА_1 що розмір щомісячної сплати за аліментами не змінився та не перевищує 500 грн. і при цьому приймав від нього квитанції з даними сумами та не повідомляв його що остання змінилася до 860,33 грн. за місяць. Враховуючи вищевказані обставини та розраховуючи заборгованість з розрахунку 500 грн. на місяць: заборгованість ОСОБА_1 за аліментами в період з 14 березня 2014 року і до 01 червня 2016 року складає 13500 грн. при тому що сума, яку сплатив за аліменти ОСОБА_1 складає 12000 грн. Виходячи з останніх розрахунків реальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 1500 грн. На підставі вищевикладених розрахунків скаржник вважає за необхідне та просить суд зобовязати скласти ОСОБА_3 розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01 червня 2016 року, де вказати фактичну суму заборгованості у розмірі 1500 грн. (а саме за березень, квітень 2014 року та липень 2015 року у розмірі 500 грн. за кожний місяць).

03 червня 2016 року надійшло заперечення на скаргу від державного виконавця Горділовського М.М. в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на неправомірні дії державного виконавця (а.с. 21-22).

Представник скаржника у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, уточнену скаргу підтримав в повному обсязі та просив задовольнити (а.с. 88-89).

Зацікавлені особи по справі у судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 12 серпня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, Біляївський районний суд Одеської області вирішив зменшити розмір аліментів до 1/3 частки заробітку (доходу) на утримання вищевказаної особи до її повноліття до 31 квітня 2017 року. 13 січня 2011 року виконавчий лист був виданий стягувану і через деякий час було почате примусове виконання виконавчого документа (а.с. 8).

Протягом часу а саме 01 вересня 2013 року - старшим державним виконавцем Назаревою В.В. було закрите виконавче провадження за п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та вказано що на момент закриття, у боржника була відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Виконавчий лист № 2-1413/11 від 12 серпня 2011 року був направлений за належністю (місцем проживання боржника) до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с. зв. 8).

07 жовтня 2013 відкрите виконавче провадження державним виконавцем Горділовським М.М. було закрите на підставах п. 10 ч. 49 Закону та зазначено що на момент 01 вересня 2013 року боржник не мав заборгованості. Виконавчий документ був направлений за місцем роботи боржника (ТОВ «Охороно-юридична фірма Карабінер») до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с 24).

02 березня 2015 року державним виконавцем Шаманською К.В. було складено Розрахунок заборгованості по аліментах, в якому розраховувалась заборгованість з 14 березня 2014, тобто з наступного дня після звільнення боржника с роботи та протягом десяти місяців до 01 березня 2015 року включно про що також боржника не було повідомлено, що також порушує вимоги п. 4 ч. 4 ст. 74 Закону (а.с. 25).

Державний виконавець протягом 10 місяців нараховував заборгованість боржнику за неналежним місцем виконання виконавчого документу. Загальна заборгованість за цим документом станом на 01 березня 2015 року становила 12181,56 грн., яку боржник з часом повністю сплатив. Постановою від 03 березня 2015 року на наступний день після складання розрахунку заборгованості від 02 березня 2015 року державним виконавцем Шаманською К.В. було закінчено виконавче провадження на підставі п. 10 ст. 49 Закону, основуючись на тому що боржника було звільнено з місця роботи - 10 місяців назад, копії якої надійшли до сторін а також до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 20 березня 2015 року (а.с. 26).

Постановою державного виконавця Горділовського М.М. було відкрито виконавче провадження № 46978280, копію якої, боржнику не було спрямовано також і яка навіть не міститься в матеріалах виконавчого провадження. Приблизно через сім місяців, а саме 05 жовтня 2015 держаним виконавцем ОСОБА_3 був зроблений розрахунок заборгованості по аліментах (період з 01 березня 2015 по 01 жовтня 2015 року). В вищевказаний розрахунок було включено суми заборгованості, котрі боржником були сплачені, а також інші суми розрахунків, які не підтверджуються жодними документами (а.с. 27,36).

05 жовтня 2015 року датована постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 15 січня 2016 року від боржника до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області надійшли квитанції про сплату аліментів (а.с. 29-32,34-35).

04 травня 2016 державним виконавцем Горділовським М.М. ґрунтуючись на не підтвердженому документами розрахунку від 05 жовтня 2015 року було складено новий розрахунок заборгованості по аліментах, що також містив в собі не підтверджені суми заборгованості. Загальна сума за вищевказаним документом склала : 22226, 18 грн., яка складалася з заборгованості, яка була сплачена божником, а саме 16703, 87 грн., «вирахуваної» нової заборгованості в сумі 3441,32 грн. + 2580,99 - 500 грн. = 5522, 31 грн. (а.с. 36). Державним виконавцем не були виконані вимоги щодо доведення до відома боржника, про наявну заборгованість. 15 січня 2016 боржником було подано заяву про сплату аліментів, яка того ж дня була отримана відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області та підтверджена копіями квитанцій від 23 грудня 2015, 04 грудня 2015(загальна сума, яких склала : 513 грн. + 513 грн. = 1026 грн.).

26 серпня 2016 року представником боржника було направлено запит на отримання публічної інформації до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про надання заяв про прийняття аліментів та доданих до них копій квитанцій, які були зареєстровані ОСОБА_1 в канцелярії вище вказаного відділу державної виконавчої служби за період 2015 2016 років. Також представником боржника було складено на відправлено до державного виконавця вищевказаного відділу ОСОБА_3 заяву про обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів та складання розрахунку від 29 липня 2016 року, в якій представник ОСОБА_1 просив згідно п. 2 ч. 1 ст. 74 Закону обчислити розмір заборгованості останнього із сплати аліментів на момент отримання заяви (а саме 02 серпня 2016 року), а також скласти розрахунок за результатами обчислення. На сьогодні на вищевказані заяви відповіді від державного виконавця не надійшли. (а.с. 84-86).

Враховуючи вищевказане можна вирахувати що: за розрахунком заборгованості по аліментам від 02 березня 2015 року складеним державним виконавцем Шаманською К.В. за період з 14 березня 2014 до 01 березня 2015 року заборгованість складає 12181,56 грн. хоча за цей період ОСОБА_1 сплатив всього 5000 грн. що підтверджується копіями квитанцій. Отже станом на 01 березня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 складала (12181, 56 грн. - 5000 грн.) 7181, 36 грн. За розрахунком від 05 жовтня 2015 року складеним державним виконавцем Горділовським М.М. за період з 02 березня 2015 року станом на 01 жовтня 2015 року заборгованість складає 16703,87 грн. з яких нарахована неправильна заборгованість згідно розрахунку від 02 березня 2015 року (12181, 56 грн.) а також заборгованість з періоду від 02 березня 2015 року до 01 жовтня 2015 року - 5022,31 грн. З періоду від 02 березня 2015 року до 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 сплатив 3000 грн. що підтверджується копіями квитанцій. Отже заборгованість станом на 01 жовтня 2015 року становила: (5022,31 грн. - 3000 грн. = 2022,31 грн. + 7181,36 грн.) = 9203,67 грн. Згідно розрахунку від 04 травня 2016 року та від 02 червня 2016 року складеними державним виконавцем Горділовським М.М. за період з 01 жовтня 2015 року станом на 01 червня 2016 року заборгованість складає 23086,51 грн. з яких нарахована невірна заборгованість згідно розрахунку від 05 жовтня 2015 року (16703,87 грн.) а також заборгованість з періоду від 01 жовтня 2015 до 01 червня 2016 року, що складає за розрахунками державного виконавця: 2580,99 грн. + 3441,32 + 860,33 - 500 грн. = 6382,64 грн. З періоду від 01 жовтня 2015 року до 01 червня 2016 року ОСОБА_1 сплатив 3500 грн. що підтверджується копіями квитанцій. Отже дійсна заборгованість станом на 01 червня 2016 року становила: (6382,64 грн. - 3500 грн. = 2882,64 грн. + 9203,67 грн.) = 12086, 31 грн.

Враховуючи що з моменту звільнення ОСОБА_1 з ТОВ «Охоронно-юридичної фірми Карабінер» а саме з 13 березня 2014 державні виконавці Шаманська К.В. та Горділовський М.М. не повідомляючи боржника про проведення розрахунків заборгованості (тільки розрахунок від 04 травня 2016 року був отриманий боржником) а також здійснюваних ними виконавчих дій і при цьому приймав від нього квитанції з даними сумами та не повідомляв його що остання змінилася до 860,33 грн. за місяць. Враховуючи вищевказані обставини та розраховуючи заборгованість з розрахунку 500 грн. на місяць: заборгованість ОСОБА_1 за аліментами в період з 14 березня 2014 року і до 01 червня 2016 року складає 13500 грн. при тому що сума, яку сплатив за аліменти ОСОБА_1 складає 12000 грн. Виходячи з останніх розрахунків дійсна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 1500 грн.

Виходячи з ст. 19 Конституції України: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до ст. 12 Закону сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»: відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вказаною статтею передбачені обов'язки і права державних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача може накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ст. 57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Виконання рішення суду про сплату аліментів є періодичним та полягає у сплаті щомісячних платежів.

З доданих скаржником копій квитанцій вбачається, що останній сплачує аліменти стягувачу в добровільному порядку.

Разом з тим, державний виконавець приймаючи рішення про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не належним чином виконував свої обовязки та дійшов передчасного висновку про невиконання рішення суду боржником тривалий час.

Таким чином, суд аналізуючи всі докази в їх сукупності прийшов до висновку, що скарга на дії та бездіяльність державного виконавця підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.213-215,383,386 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3, яка полягає у не сповіщенні ОСОБА_1 про наявну заборгованість зі сплати аліментів протиправною.

Зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3, скласти новий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів з фактичною сумою заборгованості.

Зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3, винесену в рамках виконавчого провадження постанову про арешт майна боржника, ОСОБА_1, скасувати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області, протягом п'яти днів з дня її ухвалення.

Суддя Галич О.П.

26 вересня 2016 року