ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1349/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"26" січня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача не з'явився;

відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2.) про стягнення боргу за договором позики з урахуванням пені та інфляційних витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між Кредитною спілкою «ТАЛІСМАН» (далі по тексту - КС «ТАЛІСМАН») та ОСОБА_2 договору позики, відповідач зобов'язався повернути КС «ТАЛІСМАН» надані у позику грошові кошти у розмірі 800 грн. та комісійну плату у розмірі 313,60 грн. до 10 грудня 2013 року. Однак, у встановлений договором строк, відповідач не повернув суму позики та комісійну плату, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач, який згідно укладеного з кредитною спілкою договору про відступлення права вимоги набув відповідного права, і просить стягнути з урахуванням пені та інфляційних витрат.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 4 ст. 169 та стст. 224-226 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та КС «ТАЛІСМАН» було укладено договір позики №000471/2, згідно умов якого останнім було надано відповідачу позику в сумі 800 грн., яку відповідач зобов'язався повернути до 10 грудня 2013 року. Крім того, відповідач зобов'язався повернути комісійну плату у розмірі 313,60 грн. А згідно п. 2.2. даного договору визначено, що факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується підписами цього договору.

03 серпня 2015 року між КС «ТАЛІСМАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги №019/15/ДВ від 03.08.2015 року, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, КС «ТАЛІСМАН» передає ОСОБА_1, а останній приймає на себе право вимоги за договором позики №000471/2 від 26.11.2013 року, внаслідок чого ОСОБА_1 замінює КС «ТАЛІСМАН» як кредитора за цим договором (стає новим кредитором).

Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, позивач набув право вимоги за договором позики №000471/2 від 26.11.2013 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначено грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

КС «ТАЛІСМАН» виконав свої зобов'язання за договором позики в повному обсязі, відповідно до п. 1.1 договору здійснив видачу коштів у розмірі 800 грн.

Відповідач скористався коштами та свої зобов'язання за договором позики належним чином не виконав, про що попереджався позикодавцем, що підтверджується вимогою про повернення позики, копія якої наявна в матеріалах справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних щодо стягнення заборгованості за невиконання договору позики у розмірі 800 грн. та комісійної плати у розмірі 313,60 грн.

Крім того, відповідно до розрахунку процентів, наданого позивачем та перевіреного судом, заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики по відсоткам за період з 29 вересня 2011 року по 10 грудня 2014 року становить 6 703,69 грн.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. А згідно зі ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за період з 10.12.2013 року о 02.11.2015 року, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді інфляційних втрат, яка підлягає стягненню становить 488,20 грн.

Окрім того, відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 3.3 договору позики, за несвоєчасне повернення сум в погашення позики відповідач зобов'язується сплатити пеню у розмірі 2,8% від суми позики за кожен день прострочки.

Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що сума пені, яка підлягає стягненню становить 8 176 грн.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв'язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 9 777,80 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 800 грн., комісійної плати у розмірі 313,60 грн., пені у розмірі 8 176 грн. та інфляційних витрат у розмірі 488,20 грн.

Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись стст. 514, 516, 526, 549, 611, 625, 1046-1047, 1049-1050 Цивільного кодексу України, стст. 57, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики у розмірі 9 777 грн. 80 коп., яка складається з суми основного боргу у розмірі 800 грн., комісійної плати у розмірі 313 грн. 60 коп., пені у розмірі 8 176 грн. та інфляційних витрат у розмірі 488 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.