Копія Справа №326/1304/16-цр.
Провадження № 2/326/501/2016
УХВАЛА

28 листопада 2016 року. Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивувала тим, що 11.01.2012 помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та її рідна сестра ОСОБА_2 У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори в звязку з тим, що вважала матір власником домоволодіння, в якому вони мешкали до смерті батька та після його смерті.

Нещодавно їй стало відомо, що при розлученні батьки не вчиняли поділ майна, і будинок залишився власністю батька. Весь цей час вона вільно з самого народження мешкала в будинку. Її сестра також не зверталась за прийняттям спадщини в звязку з тим, що зі своєю сімєю мешкає окремо та не претендує на спадок. Їй ці обставини стали відомі лише під час оформлення документів, щодо сплати комунальних послуг.

Просить визначити їй додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_3 на підставі спадкового права за законом, який помер 11.01.2012 в м.Приморську Запорізької області.

Позовна заява, яка надійшла, не може бути прийнята судом, оскільки не відповідає вимогам закону.

Статтею 119 ЦПК України передбачена форма і зміст позовної заяви.

На порушення цієї статті у позові при викладенні обставин, якими обґрунтовуються вимоги, не вказано: про обєктивні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини; чи зверталася позивач до нотаріальної контори з заявою по прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 11.01.2012 в м.Приморську Запорізької області; чи мається обґрунтована відмова нотаріальної контори у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, і вона не додана до матеріалів справи; з чого складається спадкове майно, на підставі яких правовстановлюючих документів воно належить спадкоємцю.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного даний позов ухвалою суду від 29.09.2016 залишено без руху, відповідно до поштового повідомлення позивач вказану ухвалу отримала 04.10.2016. Тобто позивачу повідомлено та розтлумачено, що протягом трьох діб позивачу потрібно усунути зазначені недоліки, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачу.

Позивач після отримання копії ухвали від 29.09.2016 не направив повідомлення про усунення недоліків або заяву з усуненими недоліками, також не направив до теперішнього часу клопотання про продовження йому строку для усунення недоліків. Позивач зовсім не відреагував на ухвалу суду від 29.09.2016.

Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином, до теперішнього часу вказані судом недоліки позивачем не усунуті, на 28.11.2016 року позивачем ухвала судді Приморського районного суду від 29.09.2016 не виконана.

Враховуючи викладене позивач, який подав позовну заяву, протягом тривалого часу не вжив будь-яких заходів для виконання належним чином ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. 119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки до теперішнього часу позивачем вимоги ухвали суду від 29.09.2016 не виконані, недоліки заяви, зазначені в ухвалі суду, не усунуті, строк, наданий судом позивачу для їх усунення сплив, від позивача не надійшло клопотання про його продовження, позивач взагалі не відреагувала на ухвалу суду, то позовну заяву необхідно визнати не поданою та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - вважати не поданою та повернути.

Повідомити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_4

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

28.11.2016