Пров.№ 2/554/231/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року

Октябрський районний суд м.Полтави

у складі : головуючого судді Кулешової Л.В.

при секретарях Федоренко О.П., Довбенко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певну дію,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року позивач, - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певну дію, а саме відновити централізоване теплопостачання в квартирі АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та гр.ОСОБА_1 по наданню послуг централізованого опалення та постачання гарячої води врегульовані «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затвердженими Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року.

27.08.2015 року позивачем відповідно до письмового звернення власника квартири були проведені перевірки фактичного стану системи централізованого опалення квартири. При проведенні перевірки відключення кв.61 від централізованої системи опалення встановлено, що всі опалювальні прилади, які були підключені до стояків централізованої системи опалення - демонтовані. Транзитні стояки зашиті оздоблювальними матеріалами. Гаряче водопостачання квартири здійснюється від газової колонки. На момент проведення перевірки альтернативних джерел опалення не виявлено. Відключення квартири від мережі централізованого опалення проведено самовільно. Дозвільні документи на відключення квартири від централізованої системи опалення відсутні.

У позові вказує, що відповідачем не взято до уваги порядок відключення споживачів від мереж централізованого опалення, передбачений чинним законодавством, та самовільно змінено проектне рішення, що призвело до порушення норм законодавства, а також прав позивача, про що позивач дізнався лише після перевірки системи опалення підприємством.

На підставі викладеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

В ході розгляду справи 23.03.2016 року відповідачем було подано до суду заперечення на позовну заяву та письмові доповнення до них від 24.03.2016 року, в яких зазначила, що позовні вимоги не визнає, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують чинне законодавство.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача з позовом не погодились, заперечували проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях та доповненнях до них (а.с.38-40, 56-58). У судовому засіданні просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири та згідно з Конституцією України та ст.319 ЦК України має право на власний розсуд користуватися квартирою. Згідно з ч.6 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом. Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення також передбачена можливість споживача відмовитися від надання послуг, якою відповідач скористалась. Відключення квартири від централізованого теплопостачання не порушило права інших споживачів та якість надання послуг іншим споживачам. Відключення вказаної квартири від мережі централізованого опалення не призвело до погіршення стану житлового будинку, його конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, а також до порушення прав інших громадян, які проживають у вказаному будинку.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої в м.Полтаві за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією договору купівлі-продажу квартири від 23 липня 2015 року, про що також вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та довідки №2377 КП «ЖЕО №2» (а.с. 7, 10-11, 12, 53-54, 55).

07 серпня 2015 між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с. 8, 49-50)

Крім цього, 25 серпня 2015 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір №1998 на опалення місць загального користування (а.с. 9, 51).

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до п.п. 24-26 зазначених Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №169 від 06 листопада 2007 року було внесено зміни до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Відповідачем не взято до уваги вищевказаний порядок, самовільно змінено проектне рішення, що призвело до порушення вказаних вище норм законодавства, а також прав позивача, про що Полтавське обласне комунальне підприємство теплового господарства Полтаватеплоенерго дізналося лише після перевірки системи опалення.

Так, із акту перевірки системи теплопостачання від 27 серпня 2015 року вбачається, що за письмовим зверненням ОСОБА_1 від 14.09.2015 року комісією у присутності власника була перевірена квартира АДРЕСА_1 та було встановлено, що квартира відключена від централізованої системи опалення. Також встановлено, що всі опалювальні прилади, які були підключені до стояків централізованої системи опалення - демонтовані. Транзитні стояки зашиті оздоблювальними матеріалами. Гаряче водопостачання квартири від газової колонки. На момент проведення перевірки альтернативних джерел опалення не виявлено. Відключення квартири від мережі централізованого опалення проведено споживачем самовільно. Дозвільна документація на відключення квартири від мережі централізованого опалення на час перевірки була відсутня. Борг за послуги теплопостачання станом на 01.08.2015 року відсутній (а.с. 48).

У судовому засіданні підтверджено, що документація на відключення від системи централізованого опалення відсутня.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, будучи споживачем послуг з теплопостачання, всупереч вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, самовільно, за відсутності відповідного рішення постійно діючої міжвідомчої комісії та проектної документації на відключення відключився від мережі централізованої системи опалення.

Крім того, суд виходить з того, що об'єктом відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води в даному випадку є не весь багатоквартирний будинок, а лише належна в ньому квартира відповідача. За наявності таких обставин відповідач не мала права самовільно відключати квартиру від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, вносити зміни до внутрішньо будинкових мереж теплопостачання, а тому повинна відновити систему до попереднього стану за власний рахунок.

Також, суд враховує те, що саме підприємство - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» () а.с. 14) є виробником та виконавцем послуг з теплопостачання, у зв'язку з чим має право вимагати, в тому числі від споживачів, усунення порушень в сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і шляхом зобов'язання відповідача відновити централізоване теплопостачання до квартири.

Згідно з ч.2 ст. 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних умов і правил експлуатації будинку.

Разом з тим, споживач у сфері житлово-комунальних послуг зобов'язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (п. 8 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до п.11 Постанови КМУ від 03.10.2007 р. № 1198 «Про затвердження правил користування тепловою енергією» самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання забороняється, згідно п. 41 даної постанови споживач несе відповідальність за самовільне переобладнання системи теплоспоживання.

Суд критично оцінює посилання відповідача та його представника в частині того, що самовільне відключення від централізованої системи опалення ніяким чином не вплинуло на права інших власників квартир і ОСОБА_1 має право на свій розсуд робити ремонт і зміни в квартирі, оскільки право власника закріплено у ст.383 ЦК України і не є абсолютним - воно піддане певним обмеженням з боку держави щодо обов'язку дотримання процедури відключення від системи центрального теплопостачання, визначеної нормативно правовими актами органів виконавчої влади.

Між тим, посилання відповідача на положення п.35 Договору від 07.08.2015 року, згідно з якими Договір може бути розірваний достроково у разі зникнення потреби в отриманні послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця та відповідач скористалась цим правом, надавши відповідну заяву, яка прийнята підприємством 12.08.2015 року (а.с.40) не є переконливими та такими, що ґрунтуються на Законі, оскільки відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку заборонено і таке відключення можливе лише будинку в цілому, про що позивачем було надано відповідь на вищевказану заяву ОСОБА_1 (а.с.52).

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 здійснила відключення від мережі централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 самовільно, з порушенням встановленого порядку, в тому числі за відсутності технічної документації на таке відключення та рішення уповноваженого органу, зазначені дії власника квартири суперечать нормам ст.319 ЦК України щодо меж здійснення права власності. Отже, такими своїми діями відповідач порушила права позивача. За цих обставин, суд вважає позов обґрунтованим, а позовні вимоги про зобов'язання відповідача відновити централізоване теплопостачання такими, що підлягають задоволенню з вищенаведених підстав.

Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1218,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст..ст.319,383 ЦК України, ст..ст. 10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певну дію задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 відновити централізоване теплопостачання в квартирі АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1218 грн. .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Л.В. Кулешова