Дата документу 01.09.2016
Справа № 320/5066/16-ц
Провадження № 2-о/320/326/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.,

при секретарі Фурсовій Л.І.,

народних засідателів Глєбової Н.О., Тахтамиш-Репашевської В.Д.,

а участю прокурора Кісілічак С.В.,

представника лікарні, лікаря-психіатра ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

особи відносно якої ставиться питання продовження лікування ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання головного лікаря комунальної установи (далі КУ) «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 про продовження примусової госпіталізації ОСОБА_3 у психіатрично наркологічне відділенні чоловіче комунальної установи (далі КУ) «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради в примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якому просить продовжити примусову госпіталізацію в психіатрично наркологічне відділенні чоловіче ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Кірова, б. 218, з 1993 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений психопатоподібний тип дефекту. Зі слів сестри після виписки протягом деякого часу стан хворого залишався задовільним, але протягом останнього місяця ОСОБА_3 змінився у поведінці, став дратівливий, відмовлявся від прийому підтримуючої терапії, перестав спати по ночам, жебракував по селищу. Крім того, ОСОБА_3 поводився агресивно, погрожував розправою: сім'ю сестри вирізати ножем, кинувся на племінницю, піднімав руки, ображав. У ночі він як стемніє садився під парканом будинку сестри, чекав поки хтось вийде та висловлював погрозу спалити будинок, порішити всю родину, на зауваження реагував агресивно.

09.02.2016 р. ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-психіатром, йому був виставлений діагноз: «шизофренія, загострення», та він був доставлений до психо-наркологічного чоловічого відділення.

При надходження до психіатричного стаціонару ОСОБА_3 відмовився надати добровільну згоду на обстеження та лікування в умовах психіатрично-наркологічного відділення чоловічого, в зв'язку з чим був госпіталізований за рішенням Мелітопольського міськрайсуду від 11.02.2016р. в примусовому порядку, оскільки за своїм психічним станом виявляв небезпеку для себе та оточуючих.

09.08.16р. сестра пацієнта ОСОБА_5 пред'явила рішення Мелітопольського міськрайсуду від 21.07.2016р., згідно якого ОСОБА_3М було визнано недієздатнгім. Згідно вищезазначеного судового рішення у призначенні опікуном ОСОБА_3 сестрі пацієнта ОСОБА_5 було відмовлено. Оскільки на даний час ніхто з родичів або інших фізичних осіб не був призначений законним опікуном ОСОБА_3 на разі в яке опікуна виступає комунальна установа «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради в особі головного лікаря.

09.08.2016 р. ОСОБА_3, оглянуто було комісією лікарів-психіатрів щодо вирішення питання про доцільність подальшого лікування хворого в умовах психіатричного стаціонару. На тлі проведеного лікування у пацієнта впорядкувалась поведінка, стабілізувався настрій, нормалізувався редуціювали афективні розлади. При цьому під час огляду комісії контакт з хворим залишається малоінформативним, орієнтація збережена. Зберігається паралогічність мислення та безглуздість висловлювань. Активно галлюцинаторно-маячної симптоматики не виявляє. На разі в психічному стані пацієнта переважають ознаки вираженого емоційно-вольового дефекту особистості у вигляді емоційного зубожіння, гіпомічності, монотонності, аспонтанності. Внаслідок вищезазначених порушень пацієнт не в змозі усвідомлювати свій стан, будувати реальні плани на майбутнє, та у повній міг забезпечувати свої життєві потреби. Критики до свого стану немає.

Комісія дійшла висновку, що хворий страждає на хронічний психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебіг у параноїчний синдром.

Виражений дефект змішаного типу (емоційно-вольовий та психопатоподібний). Згідно Закону України „Про психіатричну допомогу" ст. 14 в зв'язку з наявністю у хворого тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливо лише в стаціонарних умовах. За своїм психічним станом пацієнт не може самостійно забезпечувати свої життєві потреби, внаслідок чого хворий ОСОБА_3 потребує продовження примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для подальшого нагляду та вирішення соціальних питань.

У суді представник заявника, лікар-психіатр підтримала заяву, надавши пояснення, що хворий ОСОБА_3 потребує обов'язкового продовження примусової госпіталізації.

Захисника адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснив, що він в повному обсязі підтримує подання головного лікаря комунальної установи (далі КУ) «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_4, хворий ОСОБА_3 потребує обов'язкового продовження примусової госпіталізації.

Прокурор не заперечує проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів /а.с.2/, вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів, встановлено діагноз ОСОБА_3: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, виражений дефект змішаного типу (емоційно вольовий та психопатоподібний). Внаслідок хвороби представляє потенційну небезпеку для оточуючих та для себе. В звязку з наявністю у хворого тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливого лише в стаціонарних умовах. За своїм психічним станом пацієнт не може самостійно забезпечувати свої життєві потреби, внаслідок чого хворий ОСОБА_3 потребує продовження примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для подальшого нагляду та вирішення соціальних питань, /а.с. 2/

Керуючись ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 280, 281, 282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Подання головного лікаря комунальної установи (далі КУ) «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 про продовження примусової госпіталізації ОСОБА_3 у психіатрично наркологічне відділенні чоловіче комунальної установи (далі КУ) «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради в примусовому порядку - задовольнити.

Продовжити примусову госпіталізацію ОСОБА_3, 1961 року, у психіатрично наркологічному відділенні чоловіче комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду, через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: БАХАЄВ І.М.

Народні засідателі: Глєбова Н.О.

Тахтамиш ОСОБА_6