Провадження № 2/760/178/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

представника позивача- ОСОБА_5

відповідача- ОСОБА_2

представника відповідача- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Акціонерне товариство »Страхова компанія « АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 98 408 грн.74 коп. матеріальної шкоди, завданої їй пошкодженням належного їй транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце з його вини, та 5 000, 00гр. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що 25 червня 2015 року на пр. Науки, 4 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій зіткнулися автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Polo», д.н. НОМЕР_3, яким кеурвала вона, та «Reno» д.н. НОМЕР_2, під керуванням відповідача.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року винним у даній ДТП був визнаний відповідач та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року залишена без змін.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Polo», д.н. НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження.

16 вересня 2014 року між нею та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №233639Га/14к/п.

На виконання умов договору страховою компанією їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 43 312 грн. 82 коп.

Відповідно до Звіту №391/15 про визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 16 липня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого їй, як власнику транспортного засобу «Volkswagen» моделі «Polo», д.н. НОМЕР_3, в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 141 721 грн. 66 коп.

Виходячи з цього, часткового відшкодування збитків страховою компанією, вважає, що відповідач, як винна особа в дорожньо-транспортній пригоді, має відшкодувати їй решту суми збитків, визначених Звітом.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача вона зазнала моральних страждань, перебуває в стресовому стані, втратила здоровий сон, а тому просить стягнути з відповідача 5 000 грн. 00 коп. в відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували.

Зазначили, що з точки зору закону позивачка, як потерпіла сторона в дорожньо-транспортній пригоді, мала звертатися до суду з такими вимогами до страхової компанії, з якою у неї укладений договір, так як умовами даного договору визначена сума страхового відшкодування в розмірі 170 000, 00гр., тобто покриває суму завданих їй збитків.

Крім того, відповідач зазначив, що його цивільно-правова відповідальність, як власника транспортного засобу, застрахована в ПАТ» СК»Скайд» з лімітом відповідальності 50 000,00гр.

Отримавши відшкодування в розмірі 43 312, 82 гр., решту суми в межах ліміту відповідальності, позивачка мала стягувати не з нього, а з страхової компанії, яка застрахувала його цивільно-правову відповідальність.

Звернули також увагу суду на те, що розмір завданої позивачці шкоди за Звітом №4067, складеним 20 липня 2015 року за замовленням позивачки СПД»ОСОБА_4, є меншим, ніж визначено ПАТ»СК»АХА Страхування».

Виходячи з цього, просять у позові відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належними чином, про причину неявки суд до відома не поставив.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Судом встановлено, що 25 червня 2015 року близько на пр. Науки, 4 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій зіткнулися автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Polo», д.н. НОМЕР_3, під керуванням позивачки, та «Reno» д.н. НОМЕР_2, під керуванням відповідача.

За даними обставинами щодо відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП серії АП1 №330642.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року відповідач визнаний винним та притягнутий до адмінінстративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року залишена без змін.

/ а.с. 9 - 11 /

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді за наявності вище приведеної постанови суду, доказуванню не підлягає.

Встановлено, що 16 вересня 2014 року між позивачкою та АТ «СК»АХА Страхування» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 233639Га/14к/4.

Відповідно до п.10.3.1 договору страхова сума за умовами договору становить 170 000, 00гр.

07 жовтня 2015 року між позивачкою та АТ»СК»АХА Страхування» була укладена Угода про погодження розміру страхового відшкодування за даним договором у розмірі 43 312 грн. 82 коп., які їй були виплачені.

/ а.с. 29 - 35 /

09 квітня 2015 року між відповідачем та ПАТ « СК»Скайд» був укладений Поліс № АІ/ 5531995 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних зсобів з лімітом відповідальності 50 000 грн.00 коп.

Копію даного Полісу відповідач суду не надав, однак підтвердив своїми письмовиви клопотаннями до суду та письмовою перепискою.

/ а.с.73 - 83 /

Відповідно до Звіту про визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №391/15 від 16 липня 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачці пошкодженням транспортного засобу в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 141 721 грн. 66 коп.

а.с.13 - 27 /

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої, джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з викладеного вище, вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої належний позивачці автомобіль був пошкоджений, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 берерзня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» роз»яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.5 даної постанови Пленуму обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Виходячи з викладеного вище, обставин порушення прав позивачки пошкодженням майна, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на її користь 2 000,00гр. в відшкодування моральної шкоди.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та його представника в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22.1 даного закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.11 вище приведеної постанови Пленуму ВССУ, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Що стосується розміру шкоди суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це підтверджено листом ПАТ»СК»АХА Страхування» від 26 листопада 2015 року, Звіт №391/15, яким позивачка обгрунтовує свої вимоги, був наданий їй страховою компанією за її запитом.

Яким чином відповідач отримав інший висновок, наданий суду, і який, за його поясненням, знаходився в матеріалах ПАТ»СК»Скайд», не завірений у встановленому азконом порядку уповноваженою на те особою, невідомо.

/ а.с. 12; 77 - 83 /

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 кодексу визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу ч.1 ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку,встановленого законом.

Так, будь-яких доказів отримання наданого відповідачем Звіту в ПАТ»СК»Скайд», у встановленому законом порядку останній суду не надав.

З клопотаннями до суду в порядку ст.ст.131 - 135 ЦПК України за витребуванням та збиранням доказів відповідач не звертався.

При цьому суд зважає на те, що за правилами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В статті 11 кодексу зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що наданий відповідачем висновок одержавний з порушенням встановленого законом порядку.

Будь-яких доказів, які б спростовували ці твердження, відповідачем суду надано не було.

В сво0ю чергу надані позивачкою докази відповідають вимогам, викладеним у ст.ст.57 - 59 ЦПК України і сумніватися в їх об»єктивносі у суду немає підстав.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

За змістом ст.138 кодексу оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи.

У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Крім того, звертаючи увагу суду на відмінність сум завданого позивачці збитку за двома висновками, відповідач, забезпечений у судовому засіданні правовою допомогою, до суду з клопотаннями про призначення експертизи в порядку ст.143 ЦПК України, не звертався, а тому даний висновок судом до уваги не приймається.

За врахуванням приведеного вище заперечення відповідача та його представника в судовому засіданні не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з даної норми закону та розміру задоволених вимог позивачки, з відповідача на її корсить підлягає стягненню 1 004, 09 гр. судового збору.

Керуючись ст. ст. 15, 16, ч. ч. 1, 2 ст. 1166, ч.1 ст.1167, ч. ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України, ст. ст. 1, п.п. 1.4, 1.6, 1.7 ст.6, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3-4, 10-11, 57-61, ч.2 ст.64, 88, 138, не завірена у встановленому азконом порядку уповноваженою на те особою 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 98 408, 74 гр. матеріальної шкоди, 2 000,00 гр. в відшкодування моральної шкоди та 1 004, 09 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя