АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7884/16 Справа № 195/564/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Осіяна О.М.,

суддів Григорченка Е.І., Повєткіна В.В.,

за участю секретаря Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "МетаБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, посилаючись на те, що 20.09.2010 року між сторонами укладений кредитний договір № 99А, згідно якого відповідачу був наданий кредит в сумі 167120 грн. до 20.09.2017 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом за заставою.

Відповідно до договору ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання здійснювати погашення частини кредиту та сплати відсотків за користування кредиту шляхом внесення на картку рахунок № 14 суми 3 705 грн., щомісячно в період із 01 по 20 число кожного місяця.

Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, у звязку із чим позивач звернувся із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором до суду. Рішенням Томаківського районного суду від 30.03.2015 року, що набрало законної сили 27.04.2015 року позов АТ «МетаБанк» до ОСОБА_2 задоволений повністю та стягнуто заборгованість в сумі 195 466.00 грн.

Станом на 17.05.2016 року вказане заочне рішення суду не виконано в повному обсязі та заборгованість за кредитним договором не погашена, і складає 64 412грн.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «МетаБанк» частину суми додатково нарахованої заборгованості за кредитним договором № 99А від 20.09.2010 року в сумі 120 544,47 грн., що складається: із пені за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 34 247,59 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 3 844,19 грн., штраф за не страхування предмету застави в розмірі 16 712 грн., інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 60 096,27 грн., три відсотки річних на суму боргу в розмірі 5 644,42 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 1808,17 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Судом встановлено, що 20.09.2010 року між сторонами по справі був укладений кредитний договір № 99А, згідно якого ОСОБА_2 був наданий кредит в сумі 167120.00 грн. на термін до 20.09.2017 року зі сплатою відсотків за користування.

Отримання позичальником кредитних коштів у сумі 167120.00 грн., підтверджується меморіальним ордером №99А від 20.09.2010 року.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2015 року у справі № 195/1736/14-ц, що набрало законної сили 27.04.2015 року, позов АТ «МетаБанк» до ОСОБА_2 задоволений повністю та стягнуто заборгованість за Кредитним договором в сумі 195 466 грн., яка складалася із: заборгованості за кредитом у розмірі 129 318,22грн., - заборгованості за відсотками у розмірі 34 929,4 грн., заборгованості за пенею, нарахованою за період з 06.10.2013 року по 05.10.2014 року у розмірі 31218,38 грн.

Згідно довідки про погашення боргу та виписками за рахунками ОСОБА_2 здійснив добровільне погашення частини суми боргу за Кредитним договором та заочним рішенням у загальній сумі 121 052 грн.

Відповідно до довідки АТ «МетаБанк» про суму боргу за кредитом станом на 17.05.2016 року сума боргу відповідача за заочним рішенням суду (за справою № 195/1736/14-ц) складає 64412,00 грн., з яких: 33 193,62 грн. - заборгованість за кредитом, 31 218,38 грн. - заборгованості за пенею, нарахованою за період з 06.10.2013 року по 05.10.2014 року.

Відповідно до розяснень п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Суд також врахував приписи ч. 1 ст. 546, ст. 549, ч. 1 ст. 550, ч. 1, 2 ст. 551, ст.610, 611, ч. 1 ст. 624, ст. 625, 1054 ЦК України.

Відповідно до умов п. 6.5. Кредитного договору в разі порушення Позичальником строку погашення кредиту, відсотків та комісії, останній сплачує Банку пеню в розмірі 0,2 % від простроченої суми за кожний день прострочення.

20.09.2010 року, в забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, між АТ "МетаБанк" та ОСОБА_2 укладено Договір застави № 901, посвідчений 20.09.2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 Предметом застави за цим договором є: автомобіль, марки Маzda, модель 6, тип легковий сєдан-в, реєстраційний № НОМЕР_1, 2009 року випуску.

У пункті 1.3. Договору застави визначено, що вартість предмета застави за цим договором складає 208900,00 грн. Згідно п. 3.1.3. Договору застави ОСОБА_2 зобов'язався страхувати заставлене майно у повному обсязі на весь період дії цього договору застави за свій рахунок у страховій компанії, погодженій з Заставодержателем АТ "МетаБанк", на користь Заставодержателя і надати Заставодержателю документи, що підтверджують страхування предмета застави.

Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3368-а/1-зп від 20.09.2010 р., який був укладений ОСОБА_2 з АТ «СК «АХА Страхування» строком на сім років по 19.09.2017 року, припинив свою дію у звязку з тим, що ОСОБА_2 не здійснив страховий платіж за другий та наступні роки.

Виходячи із підстав припинення застави, зазначених у ст.28 Закону України «Про заставу», застава автомобіля Mazda, модель 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 ще не припинена. Це також підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 49998799 від 22.07.2016 року.

Таким чином, зобовязання ОСОБА_2 забезпечити страхування транспортного засобу, яке є предметом застави, є чинним. З 20.09.2015 року розпочався шостий рік, протягом якого ОСОБА_2 мав страхувати автомобіль, який є предметом застави. ОСОБА_2 щоб виконати свої зобовязання по страхуванню предмету застави мав можливість застрахувати автомобіль у будь-який момент. Порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору та договору застави є тривалим. Про те, що ОСОБА_2 не здійснив страхування автомобіля на шостий рік, АТ «МетаБанк» дізнався після 20.09.2015 року, коли ОСОБА_2 в порушення умов п.2.9. кредитного договору та п.3.1.3. договору застави не надав банку документи, які підтверджують страхування на наступний період. Тому, річний строк позовної давності за не страхування автомобіля, який є предметом застави, за період з 20.09.2015 року по 19.09.2016 роки почав рахуватися з 21.09.2015 року, та ще не закінчився.

Пунктом 2.9. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов'язаний не пізніше дня видачі кредиту укласти договори страхування транспортного засобу на користь Банку. Протягом дії Кредитного договору своєчасно, до дати закінчення періоду страхування, поновлювати дію договору страхування страхуванyя транспортного засобу.

В порушення п. 3.1.3. Договору застави та п. 2.9. Кредитного договору, ОСОБА_2 не застрахував заставлене майно.

Відповідно до п. 61. Договору застави, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання заставодавцем свої зобов'язань за цим договором та Кредитним договором. Тобто, обов'язок ОСОБА_2 страхувати предмет застави на користь АТ "МетаБанк" є дійсним незалежно від того, що строк повного погашення кредиту вже настав.

Відповідно до п. 5.2. Договору застави у випадку невиконання Заставодавцем умов п. 3.1.3. цього договору Заставодавець кожного разу сплачує Заставодержателю штраф у розмірі 20 % від вартості предмета застави, зазначеної в п. 1.3. цього договору.

Згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 1 7, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Офіційні дані про встановлені індекси інфляції, що були опубліковані в газеті "Урядовий кур'єр", розміщені на сайті газети

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції суд визначив із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Отже, зазначеними вище нормативними актами, передбачений обов'язок боржника сплатити кредитору суму боргу за рішенням суду з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми

Разом з тим. згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання (Постанова Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12).

Статтею 258 ЦК України визначено строк позовної давності для стягнення пені, який складає - один рік. Щодо вимог із стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 13 "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, обставини щодо надання кредиту Відповідачу, несвоєчасного виконання зобов'язань, суми боргу за Кредитним договором, строку дострокового погашення кредиту, які встановлені заочним рішенням суду за справою № 195/564/16-ц, доказуванню не підлягають.

При розрахунку інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних на суму боргу АТ "МетаБанк" виходив із наступного:

- за заочним рішенням суду (за справою № 195/1736/14-ц) сума боргу стягнута станом на 06.10.2014 р., тобто з 06.10.2014 р. банк припинив нарахування процентів за Кредитним договором;

- з 06.10.2014 р. по 27.04.2015 р. (по день набуття чинності заочного рішення суду за справою №195/1736/14-ц) банк нарахував інфляційні нарахування та три відсотки річних на суму простроченого кредиту у розмірі 129 3 18,22 грн.;

- з 28.04.2015 р. (з день наступного за днем набуття чинності заочного рішення суду за справою № 195/1736/14-ц) банк нарахував інфляційні нарахування та три відсотки річних на суму, яка була стягнута з боржника за заочним рішенням суду, без врахування штрафних санкцій.

Таким чином, станом на 17.05.2016 року додатково нарахована заборгованість ОСОБА_2 перед АТ "МетаБанк" за кредитним договором № 99А від 20.09.2010 р. становить в сумі 120 544,47 грн., що складається : з пені за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 34 247.59 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 3 844,19 грн., штраф за не страхування предмету застави в розмірі 16 712,00 грн., інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 60 096,27 грн., три відсотки річних на суму боргу в розмірі 5 644,42 грн.

Цю суму заборгованості за Кредитним договором, підтверджену розрахунком станом на 17.05.2016 рік, суд і взяв за основу задоволення позову.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову доводи апеляційної скарги відповідача про те, що: відсутнє обґрунтування стягнення пені та трьох відсотків річних; наявність судового рішення за 2015 рік свідчить про зміну позивачем строку виконання зобовязання; умови договору є несправедливими; неправильно визначена сума боргу щодо всіх складових частин, а також неустойки, інфляційних втрат; відсутні докази, які б свідчили про нездійснення відповідачем чергових платежів за договором страхування.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2015 року у справі № 195/1736/14-ц, що набрало законної сили 27.04.2015 року, позов АТ «МетаБанк» до ОСОБА_2 задоволений повністю та стягнуто заборгованість за Кредитним договором в сумі 195 466 грн., яка складалася із: заборгованості за кредитом у розмірі 129 318,22грн., - заборгованості за відсотками у розмірі 34 929,4 грн., заборгованості за пенею, нарахованою за період з 06.10.2013 року по 05.10.2014 року у розмірі 31218,38 грн.

Згідно довідки про погашення боргу та виписками за рахунками ОСОБА_2 здійснив добровільне погашення частини суми боргу за Кредитним договором та заочним рішенням у загальній сумі 121 052 грн.

Відповідно до довідки АТ «МетаБанк» про суму боргу за кредитом станом на 17.05.2016 року сума боргу відповідача за заочним рішенням суду (за справою № 195/1736/14-ц) складає 64412 грн., з яких: 33 193,62 грн. - заборгованість за кредитом, 31 218,38 грн. - заборгованості за пенею, нарахованою за період з 06.10.2013 року по 05.10.2014 року.

Відповідно до розяснень п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не суперечать матеріалам справи, оскільки судове рішення про задоволення вимог кредитора не виконано боржником, чого і останній не спростував, а тому не є припиненими правовідносини сторін договору. Тому суд правильно застосував положення ст. 549, ч. 1 ст. 550, ч. 1, 2 ст. 551, ст.610, 611, ч. 1 ст. 624, ст. 625 ЦК України.

Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3368-а/1-зп від 20.09.2010 року, який був укладений ОСОБА_2 з АТ «СК «АХА Страхування» строком на сім років по 19.09.2017 р., припинив свою дію у звязку з тим, що ОСОБА_2 не здійснив страховий платіж за другий та наступні роки.

Застава автомобіля Mazda, модель 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 не припинена, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 49998799 від 22.07.2016 року.

Тому зобовязання ОСОБА_2 забезпечити страхування транспортного засобу є чинним. Про те, що ОСОБА_2 не здійснив страхування автомобіля на шостий рік, АТ «МетаБанк» дізнався після 20.09.2015 року, коли ОСОБА_2 в порушення умов п.2.9. кредитного договору та п.3.1.3. договору застави не надав банку документи, які підтверджують страхування на наступний період.

Пунктом 2.9. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов'язаний не пізніше дня видачі кредиту укласти договір страхування транспортного засобу на користь Банку. Протягом дії Кредитного договору своєчасно, до дати закінчення періоду страхування, поновлювати дію договору страхування транспортного засобу.

В порушення п. 3.1.3. Договору застави та п. 2.9. Кредитного договору, ОСОБА_2 не застрахував заставлене майно.

Відповідно до п. 61. Договору застави, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання заставодавцем свої зобов'язань за цим договором та Кредитним договором. Тобто, обов'язок ОСОБА_2 страхувати предмет застави на користь АТ "МетаБанк" є дійсним незалежно від того, що строк повного погашення кредиту вже настав.

Відповідно до п. 5.2. Договору застави у випадку невиконання Заставодавцем умов п. 3.1.3. цього договору Заставодавець кожного разу сплачує Заставодержателю штраф у розмірі 20 % від вартості предмета застави, зазначеної в п. 1.3. цього договору.

Відповідач заперечував проти суми боргу та всіх її складових частин, суми неустойки та інших нарахувань, але так і не надав до суду належних і достовірних доказів (в тому числі розрахунків), які б спростовували наявність боргу у відповідача перед позивачем, а також заявлені позивачем суми боргу.

Визначена позивачем загальна сума стягнення, а також її складові частини зроблені із врахуванням раніше стягнутих грошових сум за рішенням суду, яке відповідачем не виконано, а також позивачем правильно визначені період та межі нарахування.

Надані позивачем докази, відповідач не спростував належними та достовірними доказами, відповідно до вимог ст.60,64,66 ЦПК України. Тому, наявні у справі документи та докази є належними та достатніми для задоволення позовних вимог.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: