АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1590/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції
Провадження №22-ц/774/1601/К/16 Чайкіна О.В.
Категорія - 55 (I) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Митрофанової Л.В., Михайлів Л.В.,

секретар: Маслова К.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 1996 року працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 12 вересня 2012 року позивач звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням. На день звільнення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» нарахували ОСОБА_5 заробітну плату в розмірі 89636,44грн., та утримали з неї податок з доходу фізичних осіб в розмірі 14908,94 грн. Однак, позивач вважає, що йому неправильно обраховано ставку податку з доходу фізичних осіб, тому на момент звільнення підприємство не доплатило ОСОБА_5 заробітну плату у розмірі 433,92 грн., оскільки податок з доходів фізичних осіб мав становити 14475,02 грн., а не 14908,94 грн., як визначив відповідач.

У зв'язку з цим, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зобов'язаний виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12 вересня 2012 року по 13 березня 2016 року у сумі 278524,76 грн.

Крім того, несвоєчасною виплатою заробітної плати позивачу спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн.

За таких обставин, позивач ОСОБА_5 просив суд стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь не виплачену заробітну плату в розмірі 433,92 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12 вересня 2012 року по 13 березня 2016 року в сумі 278524,76 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог.

Зокрема, на думку позивача, судом першої інстанції не враховано, що у статуті відповідача відсутня інформація про повноваження посадової особи надавати довіреність іншим особам на представництво інтересів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у судах.

Також, ОСОБА_5 вказує, що судом було порушено його процесуальні права, оскільки йому було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування у відповідача доказів, на підставі яких із заробітної плати позивача було утримано: разові виплати у розмірі 35000 грн. та 29965,54 грн. - аліментів на утримання дітей.

Позивач посилається на те, що внаслідок невиплати йому на момент звільнення всіх належних йому сум, з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» має бути стягнуто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, на думку позивача суддя Чайкіна О.В. не має повноважень на здійснювати судочинство від імені Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 у період з 1996 року по 12 вересня 2012 року працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 12 вересня 2012 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням.

Згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 11.04.2014 року, на день звільнення - 12 вересня 2012 року, позивачу ОСОБА_5 нараховано 89636,44 грн. в якості відповідних виплат при звільненні за власним бажанням, та з цієї суми утримано податок з доходу фізичних осіб у розмірі 14908,94 грн. (а.с.7-8)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 посилався на те, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не правильно здійснено розрахунок податку на доходу фізичних осіб, та невірно застосовано положення пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, тому йому було не доплачено заробітну плату при звільненні у розмірі 433,92 грн., у зв'язку з чим, відповідач зобов'язаний сплатити йому невиплачену заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу на момент звільнення в повному обсязі було виплачено належну йому заробітну плату, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення його позовних вимог.

Колегія суддів погоджується такими з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Право працівника на працю та отримання заробітної плати гарантоване ст. 43 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору, на підставі укладеного трудового договору.

Положеннями ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). При цьому, за змістом п. 171.1 ст. 171 ПКУ особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Пунктом 164.6 статті 164 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Розмір мінімальної заробітної плати на 2012 рік затверджено Законом України «Про державний бюджет України на 2012 рік», та станом на 01 січня 2012 року він складав - 1073,00 грн.

Отже, десятикратний розмір заробітної плати становить 1073,00 х 10 = 10 730,00 грн.

Таким чином, виходячи з положень податкового законодавства, до доходу, що не перевищує 10730,00 грн. у місяць, застосовується ставка 15% бази оподаткування, а до доходу, що перевищує 10730,00 грн. у місяць, підлягають застосуванню дві ставки почергово: до 10730,00 грн. - 15%; на різницю перевищення над 10730,00 грн. - 17 % бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата, якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найдлижчих10 гривень.

Зважаючи на розмір заробітної плати у сумі 89636,44 грн., нарахованої позивачу за вересень 2012 року (а.с.7), податкова соціальна пільга не підлягає застосуванню, оскільки її розмір значно перевищує розмір місячного прожиткового мінімуму, діючого на час виплати заробітної плати для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року (станом на 01 січня 2012 року - 1073 грн.), помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 грн.

Згідно статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб,встановленого законом на яку нараховується єдиний внесок.

Суми прожиткового мінімуму на 2012 рік, затверджено Законом України «Про державний бюджет України на 2012 рік», та на момент звільнення позивача розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 1102,00 грн., відповідно максимальна сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок складає: 1102,00 х 17 = 18734,00 грн.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір єдиного внеску складає - 3,6 %. Таким чином сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування складає: 18734,00 х 3,6% = 674,42 грн.

Як вбачається з довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 11 квітня 2014 року № 811-15/1-2624, позивачу ОСОБА_5 за вересень 2012 року нарахована заробітна плата у сумі 89636,44 грн. (а.с.7)

Відповідно до табелю нарахованої та виплаченої заробітної плати, що розмір єдиного внеску позивача у вересні 2012 року становив 674,42 грн. (а.с.8)

Таким чином, база оподаткування визначається виходячи з наступного розрахунку 89636,44 грн. - 674,42 грн. = 88961,98 грн.

Отже, заробітна плата ОСОБА_5 за вересень 2012 року підлягала наступному оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб: доходи до 10730,00 грн. оподатковуються за ставкою 15 %, з наступного розрахунку - 10730, 00 х 15% = 1609,5 грн., а за ставкою 17 % оподатковується різниця перевищення над 10730,00 грн., а саме: 88961,98 грн. - 10730,00 грн. = 78231,98 грн.; 78231,98 грн. х 17% = 13299,44 грн.

Таким чином, при виплаті позивачеві заробітної плати відповідачем ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з урахуванням вимог пункту 164.6 статті 164 Податкового кодексу України, пункту 167.1 статті 167 ПК України, пункту 171.1 статті 171 ПК України утримано: податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 % - 1609,5 грн.; податок на доходи з фізичних осіб за ставкою 17 % - 13299,44 грн., а сума податку на доходи фізичних осіб, склала: 1609,5 грн. + 13299,44 грн. = 14908,94 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, під час виплати заробітної плати ОСОБА_5 за вересень 2012 року, з нього була утримана сума податку з доходу фізичних осіб та єдиного соціального внеску склала: 14908,94 грн. (податок на доходи фізичних осіб) + 674,42 грн. (ЄСВ) = 15583,36 грн.

Крім того, з Акту про результати документальної планової виїзної перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2013 року № 14/28-01-5103/24432974, вбачається, що перевіркою правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платникам податків у вигляді заробітної плати за вказаний період (у тому числі у вересні 2012 року) порушень не встановлено. Також не встановлено порушень правильності застосування до бази оподаткування розміру ставок податку щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих), зокрема у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами; відсутні порушення щодо здійснення перерахунку сум доходів, нарахованих у вигляді заробітної плати. (а.с.32-36)

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було вірно розраховано суми податку з доходів фізичних осіб, які підлягали стягненню із заробітної плати позивача, та із ОСОБА_5 на момент звільнення у вересні 2012 року було в повному обсязі проведено розрахунок по належній йому при звільненні заробітній платі, у зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Посилання позивача ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на порушення судом його процесуальних прав, оскільки йому було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування у відповідача доказів, на підставі яких із заробітної плати позивача було утримано: разові виплати у розмірі 35000 грн. та 29965,54 грн. - аліментів на утримання дітей, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вказані відомості виходять за межі предмета доказування у справі про стягнення недоплаченої заробітної плати, внаслідок неправильного визначення розміру податку з доходів фізичних осіб, та їх встановлення не має правового значення для правильного вирішення спору, так як позовних вимог щодо невірного утримання разової виплати у розмірі 35000 грн. та 29965,54 грн. - аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 до суду не заявлялось.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що внаслідок невиплати йому на момент звільнення всіх належних йому сум, з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» має бути стягнуто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, відхиляються колегією суддів, оскільки під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання ОСОБА_5 на невиплату йому в повному обсязі усіх належних йому при звільненні сум, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст.117 КЗпП України, для задоволення позовних вимог в цій частині.

Посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на не врахування судом першої інстанції, що у статуті відповідача відсутня інформація про повноваження посадової особи надавати довіреність іншим особам на представництво інтересів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у судах, також не можуть бути взяті до уваги, так як вони спростовуються підпунктом 7 пункту 8.4.5 Статуту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», затвердженого загальними зборами акціонерів від 21 квітня 2011 року (а.с.37-38), яким визначено, що Генеральний директор відповідача має право видавати довіреності на здійснення повноважень, що складають компетенцію Генерального директора, визначену чинним законодавством та цим Статутом.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у судді першої інстанції Чайкіної О.В. повноважень на здійснення судочинства від імені Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу є безпідставними та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Л.В. Митрофанова

Л.В. Михайлів