Справа №489/3942/16-ц 26.09.2016 26.09.2016 26.09.2016
Провадження №22-ц/784/2196/16
Справа № 489/3942/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Губницький Д.Г.
Провадження № 22-ц/784/2196/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

26 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі:

- представника Інгульського ВДВС ОСОБА_2,

- боржника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

- стягувача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2016 року, постановлену за поданням державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про надання дозволу на примусове проникнення, заінтересовані особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_7 територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульський відділ ДВС) звернувся до суду з поданням про примусове проникнення на територію земельної ділянки та до розташованих на ній житлових та нежитлових будівель, споруд за адресою: м. Миколаїв, садівниче товариство ім. 61 комунара, ділянка №165 для проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого 22 січня 2015 року Жовтневим районним судом Миколаївській області по справі № 477/1884/13-ц.

Заявник зазначав, що на виконанні Інгульського відділу ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 50 445 грн.

Боржник, будучи обізнаним про відкриття виконавчого провадження, ухиляється від проведення виконавчих дій.

У звязку з відсутністю доходів та іншого майна, державний виконавець вимушений здійснити виконавчі дії щодо майна боржника, розташованому в зазначеному садівничому товаристві.

При здійсненні виконавчих дій державним виконавцем неодноразово направлялись вимоги боржнику щодо доступу до земельної ділянки № 165, СТ ім. 61 комунара в м. Миколаєві.

Враховуючи те, що боржник перешкоджає вчиненню виконавчих дій для перевірки його майнового стану, державний виконавець просив про задоволення його подання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2016 року подання задоволено та дозволено примусове проникнення на територію земельної ділянки та до розташованих на ній житлових та нежитлових будівель, споруд.

В апеляційній скарзі боржник, посилаючись на незаконність ухвали суду, просив її скасувати і відмовити в задоволенні подання державного виконавця.

-2-

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Так, судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Інгулецькому відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження, щодо стягнення боргів з ОСОБА_3, зокрема про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 50 445 грн. (а.с.6-7, 24).

Відповідно до пояснень державному виконавцю боржника від 29 травня 2015 року він відмовився від сплати вказаних коштів (а.с.32). Отже, його доводи в апеляційній скарзі про намір та бажання добровільно виконати рішення суду не заслуговують на увагу.

Примусовий привід боржника органу поліції здійснити не вдалося через не проживання за адресою зазначеною у виконавчому документі (а.с.33-34).

З відповіді компетентних органів вбачається, що боржник немає рахунків у банках, не отримує пенсію, заробітну плату та не має доходу як субєкт підприємницької діяльності, у нього у власності відсутні транспортні засоби (а.с.17-19).

Державним виконавцем встановлено, що боржнику належить земельна ділянка за адресою: м. Миколаїв, садівниче товариство ім. 61 комунара, ділянка № 165 щодо якої ним в Управлінні державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області зареєстроване у 2014 році повідомлення про початок виконання будівельних робіт. На земельній ділянці згідно письмових матеріалів БТІ розташовані житловий будинок, споруди, будівлі (а.с.28-29, 35).

Вимоги державного виконавця надати доступ до земельної ділянки для проведення виконавчих дій, зокрема 12 квітня та 02 липня 2016 року, боржник проігнорував, доступ не надав, про що свідчать акти державного виконавця (а.с.10 -16). Жодних доказів наявності поважних причин щодо не надання доступу боржником до земельної ділянки державного виконавця матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, в якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-ХІV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб,

-3-

проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Отже, йдеться про застосування таких заходів примусового виконання, передбачених у законі, як, зокрема, огляд, вилучення у боржника належного йому майна.

Таким чином, вимоги державного виконавця про примусове проникнення до іншого володіння боржника, зокрема безперешкодного входження на земельну ділянку, з метою огляду, вилучення майна боржника, не суперечать вимогам матеріального права. Тому посилання ОСОБА_3 на те, що суд безпідставно надав дозвіл на проникнення до земельної ділянки, є необґрунтованими, оскільки повязані з невірним тлумаченням чинного законодавства.

Крім того, такі дії здійснюються державним виконавцем в межах повноважень, передбачених Законом № 606-ХІV

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до іншого володіння боржника, є правильним.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що подання про надання дозволу на примусове проникнення подано державним виконавцем Гаїбовим Р.Е., тобто неповноважною особою, є безпідставним, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи дорученням начальника Інгульського відділу ДВС ОСОБА_8 № 49 від 15 липня 2016 року про передачу державному виконавцю Гаїбову Р.Е. виконавчих провадження по дільниці № 25 для тимчасового виконання до виходу з відпустки старшого державного виконавця Шелегей Т.В. (а.с.61).

Ті обставини, що боржник частково перерахував кошти до відділу ДВС на виконання виконавчого листа на загальну суму 24 500 грн. та наявність грошових зобовязань стягувача перед боржником, правильність висновку суду першої інстанції не спростовує та не є підставою для відмови у задоволенні подання державного виконавця.

За такого, суд першої інстанції правомірно задовольнив подання державного виконавця та надав йому дозвіл на примусове проникнення до земельної ділянки з розташованими на ній житловими та нежитловими будівлями, спорудами за адресою: м. Миколаїв, садівниче товариство ім. 61 комунара, ділянка №165 з метою встановлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Враховуючи викладене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, постановленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенка

ОСОБА_9