РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Мукачево Справа № 303/3678/16-ц

2/303/1820/16

номер рядка с.з. 42

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про усунення загрози життю, здоровю та майну, шляхом зобовязання вчинити певні дії,

За участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3.;

представника відповідача ОСОБА_4;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення загрози її життю, здоровю та майну, шляхом примусового зрізання дерева та чагарників на подвірї будинку, який знаходиться на вул. Лесі Українки, 7 в м. Мукачево.

Як на підставу для задоволення позову, позивач посилається на те, що дерево досягло великих розмірів, коріння стовбура проникли під фундамент будинку і руйнують його, а гілки руйнують дах, при цьому стовбур дерева старий і при черговому буревію може зламатись і впасти на покрівлю будинку. Крім того, на межі між земельними ділянками ростуть чагарники, які також наносять шкоду майну позивача, оскільки після снігу або дощу, стікає вода на стіну належного позивачу будинку, чим руйнує його та викликає сирість.

Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.ст. 1163, 1164 Цивільного кодексу України та ст. 103 Земельного кодексу України.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та просили їх задоволити.

Представник відповідача прийнявши участь у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав вказаних відповідачем у запереченні, зазначивши, що доводи позивача є надуманими та безпідставними, а спірна ситуація викликана неприязними відносинами між сторонами по справі.

Також, просила застосувати до вимоги позивача строк позовної, оскільки спірне дерево відповідач посадив близько 30 років тому, і позивач про це знала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що дерево приносить велику шкоду відповідачі, оскільки його гілки проникають на земельну ділянку позивача.

Свідок ОСОБА_6 дала в суду аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Згідно з даними довідки, виданої директором ММБІТ та ЕО від 2015 року №754, житловий будинок, який знаходиться по вул. Лесі Українки, 7-1 в м. Мукачево належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 4).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи ОСОБА_4 13 сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 26.12.2002 року, ОСОБА_13 надано у безкоштовну у приватну власність земельну ділянку, площею 0,07 га. по вул. Л.Українки 7/1 в м. Мукачево (а.с. 5).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок виданого 07.05.1998 році, житловий будинок №7-1 по вул. Л.Українки в м. Мукачево знаходиться у користуванні ОСОБА_1 (1/7 частки), ОСОБА_7 (1/7 частки), ОСОБА_8 (1/7 частки), ОСОБА_9 (1/7 частки), ОСОБА_10 (1/7 частки), ОСОБА_14 (1/7 частки), ОСОБА_12 (1/7 частки) (а.с. 6-8).

Вимоги позивача ґрунтуються на тому, що гілки та корені від дерева та чагарників створюють загрозу її життю, здоро»ю та майну, шляхом руйнування даху та фундаменту належного позивачу будинку, виникнення сирості та неприємного запаху, антисанітарії.

На підтвердження вказаних вимог, в позовних матеріалах наявний акт мешканців м. Мукачево - ОСОБА_15, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 9), які підтвердили факт росту дерева (сливи) та чагарників від межі земельної ділянки позивача, які на їх думку є перепоною у користуванні земельною ділянкою позивачем, а також фото із стовбуром дерева і чагарників, які прилягають впритул до будинку позивача, а також даху будинку №7-1 по вул.Л.України в м. Мукачево (а.с. 21, 22).

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, суд виходить з наступного.

Приписами частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою ст. 318 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Статтею 103 Земельного кодексу України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Статтею 105 Земельного кодексу України передбачено, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

З наявного у матеріалах справи фотознімку спірного дерева (а.с. 21) вбачається, що його гілки дійсно проникають на територію дворогосподарства належного позивачці та її співвласникам вказаним у довідці (а.с. 4), а також технічному паспорті (а.с. 6).

Отже, у контексті з приписами ст. 105 Земельного кодексу України, позивач вправі відрізати гілки та корені дерева, а також кущі, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Також слід констатувати, що у випадку вчинення перешкод з боку відповідача у цьому, відповідач вправі звернутися до суду з відповідним позовом, обравши саме такий матеріально правовий спосіб захисту порушеного права, а не такий, який зазначений у прохальній частині позовної заяви.

По відношенню до спірної по справі ситуації слід також зазначити, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, поняття яких законодавцем розкрито у ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України. Тобто суд, сприяючи всебічному і повному зясуванню обставин справи розглядає справи на підставі поданих сторонами доказів.

Обовязок щодо доведення певних обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, передбачений частиною третьою ст. 10 та частиною першою ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України

При цьому, у відповідності до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Так, посилаючись на обставини щодо порушення своїх прав, внаслідок того, що корені дерева спричинюють руйнацію фундаменту її будинку, позивач жодним чином не підтвердила цих обставин належними та допустимими доказами (висновки експертних досліджень, комісійних актів тощо), а саме наявності таких пошкоджень, а також причинного звязку між спричиненими пошкодженнями фундаменту будинку та деструктивним впливом коріння спірного дерева.

Також, і під час судового розгляду справи жодних клопотань про призначення тих чи інших експертних досліджень учасниками судового процесу заявлено не було.

Слід також зазначити, що вимога за предметом позову є неконкретизованою оскільки на містить вказівки відносно конкретного субєкта, який повинен зрізати дерево та чагарники, для можливості застосування процедури судового захисту, з метою відновлення порушеного права.

З урахування вищенаведеного та враховуючи наявність у позивача законодавчо визначеної можливості (ст. 105 Земельного кодексу України) захистити своє право на вільне та безперешкодне використання своєї власності, суд вважає, що вимога за предметом позову задоволенню не підлягає.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 57-60, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Кость