АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5332/16 Головуючий 1 інст. - Помазан В.А.
Справа № 629/1296/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

іменем України

23 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Тетяни Василівни про визнання незаконними нотаріальних дій, визнання незаконними відповідних нотаріальних дій та нотаріальних актів, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2016 року про відмову у задоволенні її клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та забезпечення доказів і ухвалити нову, якою задовольнити її клопотання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 вказує, що оскаржена нею ухвала суду першої інстанції від 17.06.2016 року є незаконною та необґрунтованою, постановленою при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої позивачем ухвали, перевіривши надані судом першої інстанції матеріали, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Т.В. у якому просила визнати незаконними нотаріальні дії, вчиненими з порушенням вимог законодавства, в тому числі вчинених з неодноразовим грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення 20.10.2011 року спадкового договору і договору купівлі-продажу від 14.05.2015 року, визнати незаконними відповідні нотаріальні акти, скасувати нотаріальні дії та нотаріальні акти і стягнути з приватного нотаріуса Руденко Т.В. на її користь 50000 грн. у якості компенсації моральної шкоди, а також стягнути судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 вказувала, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року її визнано частково недійсним посвідчений приватним нотаріусом Руденко Т.В. спадковий договір, за умовами якого її батько ОСОБА_5 розпорядився будинком АДРЕСА_1 без згоди на це іншого співвласника - дружини ОСОБА_6, зазначивши ОСОБА_7 спадкоємцем зареєстрованого лише на нього спірного будинку, порушивши тим самим права спадкоємців після смерті ОСОБА_6 (співвласниці).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 року, залишеним без змін судом касаційної інстанції, було скасовано рішення Лозівського міськрайонного суду і відмовлено у задоволенні її позову, однак Постановою Верховного Суду України від 23.09.2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2014 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 року скасовані і залишено в силі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року.

Однак реалізувати своє право на спадкування вона не може, оскільки приватний нотаріус Руденко Т.В. знову порушила вимоги закону і посвідчила 14.05.2015 року договір купівлі-продажу за умовами якого ОСОБА_7 продав ОСОБА_8 будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду від 06.04.2016 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_3 до ПН Руденко Т.В., попереднє судове засідання призначено на 21.04.2016 року.

13.06.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про витребування доказів у якій просила суд витребувати з Верховного Суду України інформацію про дату отримання Верховним Судом України заяви ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2014 року по цивільній справі №629/3299/13-ц, а також вхідний реєстраційний номер за яким вказану заяву було зареєстровано (справа Верховного Суду України за № 6-258цс15), вказуючи, що ці дані є інформаціє з обмеженим доступом та доказом, який необхідний для вирішення справи.

Одночасно ОСОБА_3 подала суду клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про витребування доказів, вказуючи, що лише 03.06.2016 року в судовому засіданні довідалася про обставини, які обумовили необхідність витребування вказаних доказів у зв'язку з наданням суду відповідачем ПН Руденко Т.М. копії ухвали Верховного Суду України від 26.05.2014 року про відкриття провадження за її заявою про перегляд судових рішень за виключними обставинами.

Постановляючи 17.06.2016 року ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про витребування доказів та клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про витребування доказів, суд першої інстанції, як на підставу відмови, послався на матеріали цивільної справи №629/3299/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа - ПН Лозівського МНО Руденко Т.В., про визнання спадкового договору недійсним та зазначивши, що в цій справі є інформація, яку просить витребувати ОСОБА_3 з Верховного Суду України.

З такою ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.6.2016 року апеляційний суд погодитися не може у зв'язку з порушенням судом першої інстанції порядку, встановленого нормами процесуального закону для вирішення цього питання.

Згідно ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося, - до початку розгляду справи по суті із дорученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться у іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Заяву про витребування доказів суд розглядає з дотримання вимог ст.168 ЦПК України і постановляє ухвалу, яка за змістом повинна відповідати вимогам ст.210 ЦПК України, в тому числі і з викладенням мотивів, з яких суд дійшов певного висновку.

З огляду на вимоги ст.212 ЦПК України, суд може посилатися лише на ті докази, які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні.

В порушення зазначених вимог суд не з'ясував у заявника які саме обставини, може підтвердити вказаний у її заяві доказ та який саме зв'язок позивач вбачає між обліково-реєстраційними діями канцелярії Верховного Суду України та нотаріальними діями приватного нотаріуса Руденко Т.В., та чи є інший, менш затратний у часі та обсязі ефективний спосіб отримання доказу, який має значення для справи, з огляду на зміст позовних вимог та передбачені законом повноваження нотаріуса, які, на думку позивача, ПН Руденко Т.В. виконала неналежним чином, чи взагалі не виконала.

Обґрунтовуючи висновок про відмову у задоволенні клопотання, суд послався в мотивувальній частині оскарженої позивачем ухвали на те, що інформація, яку бажає отримати позивач з Верховного Суду України, міститься в матеріалах цивільної справи № 629/3299/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, однак з наданого судом журналу судового засідання вбачається, що судом не вирішувалось у передбаченому процесуальним законом порядку питання про огляд матеріалів вказаної цивільної справи №629/3299/13-ц і використання наявних у ній даних у якості доказів по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Руденко Т.В.

Крім того, в оскарженій ухвалі відсутнє будь-яке обґрунтування висновку суду щодо заяви ОСОБА_3 про поновлення строку для подачі заяви про витребування доказів.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, шляхом скасування ухвали суду першої інстанції і передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Задоволенню скарги у повному обсязі перешкоджає та обставина, що судом першої інстанції не у повному обсязі перевірено відповідність заяви про витребування доказів вимогам ст.137 ЦПК України; не вирішена у передбаченому порядку заява про поновлення строку; висновок суду обґрунтований посланням на матеріали іншої цивільної справи без вирішення у передбаченому законом порядку в судовому засіданні питання про використання цих матеріалів у якості доказів.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст.307. п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2016 року скасувати. Передати питання на новий розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський