АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/6800/15-ц Головуючий суддя І інстанції Зінченко Ю. Є.
Провадження № 22-ц/790/4932/16 Суддя доповідач Коваленко І.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року судова колегія судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Коваленко І.П.,

суддів - Костенко Т.М., Довгаль А.П.

при секретарі Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ТОВ «Кей-Колект» про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ майна. набутого під час спільного проживання та під час шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: ТОВ «Кей-Колект» про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ майна. набутого під час спільного проживання та під час шлюбу

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що, восени 2005 року познайомилась з ОСОБА_2. Вони разом навчалися в Міжрегіональній академії управління персоналом. Між ними виникли стосунки і вони вирішили одружитися. З липня 2007 року орендували квартиру за адресою: АДРЕСА_1, де стали проживати разом та вести спільне господарство. В планах було взимку 2008 року одружитися і придбати власну квартиру. В середині грудня 2007 року їх спільні знайомі, які знали про намір одружитися і придбати квартиру, наддали інформацію, що продається гарна квартира за адресою АДРЕСА_2. Вони разом із відповідачем подивилися цю квартиру, вона їм дуже сподобалась, але власник квартири ОСОБА_3 поставила умову, що вона може чекати тільки тиждень. В звязку з цим вони внесли завдаток, а щоб сплатити основну суму, 27.12.2007 р. взяли кредит в УкрСиббанку, з одночасним укладенням договору іпотеки. Предметом іпотеки виступила дана квартира, покупцем у договорі купівлі-продажу зазначено ОСОБА_2, гроші ОСОБА_2 на руки не отримував, вони одразу були перераховані продавцю квартири. Договір купівлі-продажу та договір іпотеки посвідчені приватним нотаріусом Харківського МНО одночасно в приміщенні УкрСиббанку.

Поручителем по даному кредиту №0 виступили вона та її мати - ОСОБА_4. В подальшому по даному кредитному договору УкрСиббанк відступив право вимоги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Після купівлі квартири вони з відповідачем одразу переїхали туди для проживання. 14 лютого 2008 року вони зареєстрували шлюб.

Для розрахункупо кредиту за квартиру вона зі своєю матір'ю прийняла рішення продати двокімнатну квартиру, яка знаходилася за адресою: АДРЕСА_3, яка належала їм на праві спільної сумісної власності.

20 березня 2008 року мати продала дану кватиру за тридцять дві тисячі доларів. Після чого, в цей же день належну їй суму грошей в розмірі п'ятнадцять тисяч двісті доларів мати перерахувала в рахунок погашення кредиту за квартиру. Платіж здійснювала вона особисто через відділення №692 АКІБ УкрСиббанк м. Слав'янськ.

Згідно довідки УкрСиббанка за кредит № 0, з 35000 доларів США було погашено двадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят три долари. Всю цю суму різними сумами платила її мати. Ця сума склалася з шістнадцяти тисяч доларів США (50% виручених від продажу вищезазначеної квартири) та чотири тисячі п'ятсот доларів США виручених від продажу житлового будинку, розташованого в м. Слав'янськ, провулок Белинського, 3, який було здійснено 17 лютого 2008 року, який їм належав на праві спільної сумісної власності. Інших платежів по кредиту не було, тому що вона та її чоловік навчалися і не мали інших доходів.

У зв'язку з тим, що квартиру вони придбали без меблів, своїх заробітків в них не було, на її прохання мати придбала для них в м. Слав'янську 26 квітня 2008 року у ФОП ОСОБА_5 диван, вартістю 3002 грн.; 23 травня 2008 року холодильник Індезіт, вартістю 2249 грн. і пральну машину ВЕКО вартістю 1779 грн.

28 травня 2008 року дані речі були відправлені з м. Слав'янськ в АДРЕСА_4, про що свідчить квитанція на оплату перевезення видана Укрпоштою. Після закінчення навчання в липні 2008 року ОСОБА_2 не зміг найти роботу і вирішив таксувати. Для цього вони з відповідачем придбали автомобіль за гроші, які взяли в кредит в УкрСиббанку в розмірі двадцять тисяч доларів США. Поручителем виступила вона та її мати. Після придбання автомобіля вартістю п'ятдесят тисяч двісті десять гривень ОСОБА_2 став мало бувати вдома. Йому постійно телефонували різні жінки, грошей він додому не приносив. За другий кредит її мати сплатила 1071 доларів США.

В грудні 2008 року вона повернулася додому та побачила, що диван, холодильник та пральна машина вивезені з дому. Інших цінних речей в квартирі не було. Також зникли всі документи. 30 жовтня 2009 року за заявою ОСОБА_2 шлюб між ними було розірвано заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова.

З грудня 2008 року і по теперішній час вона звязку з ОСОБА_2 не підтримує, інформацією про його місце знаходження не володіє.

27.07.2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_6, 25.05.2014р. в них народився син ОСОБА_7, зараз вони всією сім'єю проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_4.

На підставі викладеного просила позов задовольнити, встановити факт проживання однією сімєю без укладення шлюбу з ОСОБА_2 в період з 01 липня 2007 року по 14 лютого 2008 року, визнати право власності на квартиру №55 за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 54, у розмірі 91,90%, стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, дала суду пояснення, відповідні обставинам, викладеним у позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач про час, дату і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що ТОВ «Кей-Коллект» внаслідок купівлі кредитного портфелю у ПАТ «УкрСиббанк» набуло право вимоги за кредитом ОСОБА_2, на даний час кредит не погашений, просив в задоволенні позову відмовити.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сімєю без укладення шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в період з 01 липня 2007 року по 14 лютого 2008 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1судовий збір у розмірі 1179,47 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині невизнання права власності на 91,9% квартири за адресою: АДРЕСА_6 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки судом безпідставно не були взяті до уваги надані нею докази та пояснення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 74 СК України, у разі, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (до укладення другого шлюбу ОСОБА_8О.) та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2008 року по 30 жовтня 2009 року (а.с. 8,9,29).

Згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.12.2007 року, ОСОБА_2 отримав в АКІБ «УкрСиббанк» кредитні кошти в іноземній валюті 35000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 176750,00 грн. (а.с. 11).

Згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2007 року, ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_7 за 176750 грн., що є еквівалентом 35000 доларів США (а.с. 10).

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором того ж дня були укладені договори поруки між банком та ОСОБА_9 та договір іпотеки між банком та ОСОБА_2 на спірну квартиру (а.с. 11-16).

05.09.2008 року між відповідачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір на суму кредиту 20000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 97006,00 грн. В забезпечення виконання умов договору між ОСОБА_10 05.09.2008 року укладений договір поруки (а.с. 17-18).

Згідно копії квитанції, за автомобіль Лада-11193, АКІБ УкрСиббанк перераховано 50310,00 грн. ПП «Укравтоснаб» (а.с. 22).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.07.2008 року, ОСОБА_4, діюча від імені ОСОБА_11 продала житловий будинок з надвірними будовами № 3 по пров. Бєлінського м. Словьянськ Донецької області. Продаж майна за домовленістю сторін вчиняється на суму 14350 грн. (а.с. 27).

Згідно довідки від 12.11.2008 року АН «Акцент», позивач користувалася послугами агенції та здійснила продаж свого майна: 20 березня 2008 року двокімнатної квартири АДРЕСА_8, яка належала у рівних частках ОСОБА_12 та її матері ОСОБА_4 Вартість продажу склала 32000 доларів США та 17 липня 2008 року будинку по вул. Белинського, 3 у м. Словянськ Донецької області (а.с. 28).

Згідно копії квитанції № 78 від 20.03.2008 року, платник ОСОБА_2, в рахунок погашення кредиторської заборгованості позичальника ОСОБА_13 сплачено 15200 доларів США., що еквівалентно 76760,00 грн. (а.с. 23).

Згідно копії квитанції № 15 від 26.03.2008 року, платник ОСОБА_2, в рахунок погашення кредиторської заборгованості позичальника ОСОБА_13 сплачено 400 доларів США., що еквівалентно 2020,00 грн. (а.с. 25).

Згідно копії квитанції від 18.07.2008 року, платник ОСОБА_2, в рахунок погашення кредиторської заборгованості позичальника ОСОБА_13 сплачено 1172,00 доларів США., що еквівалентно 5672,85 грн. (а.с. 26).

Згідно копії квитанції № 31 від 30.12.2008 року, платник ОСОБА_2, в рахунок погашення кредиторської заборгованості позичальника ОСОБА_13 сплачено 200 доларів США., що еквівалентно 1540,00 грн. (а.с. 24).

Згідно копії квитанції № 104 від 27.01.2009 року, платник ОСОБА_2, в рахунок погашення кредиторської заборгованості позичальника ОСОБА_13 сплачено 100 доларів США., що еквівалентно 770,00 грн. (а.с. 24).

Згідно копії квитанції № 13 від 28.01.2009 року, платник ОСОБА_14, в рахунок погашення кредиторської заборгованості позичальника ОСОБА_13 сплачено 109,09 доларів США., що еквівалентно 839,99 грн. (а.с. 25).

Згідно копії квитанції № 53 від 26.02.2009 року, платник ОСОБА_15, в рахунок погашення кредиторської заборгованості позичальника ОСОБА_13 сплачено 200,00 доларів США., що еквівалентно 1540,00 грн. (а.с. 26).

Згідно копії квитанції № 23 від 25.03.2009 року, платник ОСОБА_14, в рахунок погашення кредиторської заборгованості позичальника ОСОБА_13 сплачено 146 доларів США., що еквівалентно 1124,20 грн. (а.с. 23).

Як вбачається з квитанції від 28.05.2008 року з АДРЕСА_9 здійснено перевезення вантажу: холодильника, пральної машини, дивану до м. Харкова, вул. Блюхера, 54/55 (а.с. 84).

У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно ч.1 ст. 68 Сімейного Кодексу припинення шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжям укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини.

Згідно положень ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.

Відповідно до ч.1 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а при вирішені судом спору про порядок поділу майна суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до правил кредитування позичальник до закінчення виплати одержаної позики не має права проводити дії, пов'язані з відчуженням придбаного за рахунок позики нерухомого майна без дозволу банку, який видав позику, але це не означає, що в судовому порядку неможливо поділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності на нього, оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядження ним.

Зі змісту п. 23, 24 Постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Відповідно до п. 30 Постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як вбачається із наданих квитанцій, в рахунок погашення заборгованості за кредитом лише три платежі здійснені від імені ОСОБА_4, інші платежі здійснювалися від імені відповідача по справі. Належних доказів, що квартира та житловий будинок у м. Словянську були продані відповідно за 32000 та 4500 доларів США, матеріали справи не містять. Довідка АН «Акцент» не є належним доказом на підтвердження вартості проданого майна, крім того згідно договору купівлі-продажу будинку, продаж було здійснено за 14350 грн. Договору купівлі-продажу квартири позивачем суду не надано, як і не надано належних та допустимих доказів вартості холодильника, дивана, пральної машини, за ким на даний час зареєстрований автомобіль Лада, чи дійсно відповідач здійснив його відчуження та відчуження іншого майна.

Всі обставини, які стосуються грошових коштів, наявності чи відсутності майна можуть бути підтверджені лише письмовими доказами, наприклад договорами, квитанціями, платіжними дорученнями, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

За таких обставин, встановити обсяг та вартість майна, нажитого у шлюбі, а саме: меблів, побутової техніки, автомобілю, відсутності вказаного майна у користуванні позивача неможливо.

Крім того, згідно з вимогами ст. 1046-1049 ЦК України, кредитні кошти надаються з платою за їх користування процентами, а у разі порушення умов договору кредиту наявні штрафні санкції. Для вірного розрахунку частки квартири необхідними є відомості про погашення заборгованості з вказівкою, яка сума зарахована в рахунок погашення пені (якщо вона є), відсотків, тіла кредиту і тільки сума сплачених коштів за тілом кредиту, яка сплачена із власних коштів позивача під час шлюбу та сплачена позивачем після розірвання шлюбу складатиме її особисту частку у праві власності на квартиру.

Із матеріалів справи вбачається, що всі суми за погашення кредиту відбувались у період з березня 2008 року по березень 2009 року ,тобто, в період знаходження сторін у шлюбі.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що позивачка не надала доказів, що спірна квартира придбана за рахунок її власних коштів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді: