Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/564/16-ц

26 липня 2016 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря Матлюк Л.Г.

розглянувши у судовому засіданні в смт.Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування позикою,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування позикою.

Заявлені вимоги мотивує тим, що рішенням Богородчанського районного суду від 25.01.2010 року стягнуто на її користь з ОСОБА_3 20000 грн. боргу та 46200 грн. відсотків за користування позикою в період з 24.01.2007 р. по 24.10.2009 року. Так, в ході судового розгляду цивільної справи встановлено, що між нею та відповідачкою 24 січня 2007 року укладено договір позики, згідно якого вона передала відповідачці 2500 доларів США, а відповідачка зобовязувалася щомісячно повертати борг частинами та сплачувати 7% місячних за користування позикою. Оскільки відповідач кошти їй не повернула, просить стягнути 116267 грн. процентів за користування позикою в період з 25.10.2009 року по 23.05.2016 року

Позивачка в судове засідання не з'явилася, в поданій заяві просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення в газеті, причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення

Встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду від 25.01.2010 року у справі № 2-82/2010 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 20000 грн. боргу та 46200 грн. відсотків за користування позикою в період з 24.01.2007 р. по 24.10.2009 року.

В ході судового розгляду цивільної справи встановлено, що між сторонами 24 січня 2007 року укладено договір позики, згідно якого позивачка передала відповідачці 2500 доларів США, а відповідачка зобовязувалася щомісячно повертати борг частинами та сплачувати 7% місячних за користування позикою.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів, розмір і порядок яких встановлюється договором. Договором позики від 24 січня 2007 року, обумовлено розмір процентів за користування коштами в розмірі 7% місячних.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства, що виникають з кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

ОСОБА_3 зобов'язання перед позикодавцею належним чином не виконала.

За період з 25.10.2009 року по 23.05.2016 року сума процентів за користування позикою становить 4614 доларів США, що складає 116267 грн. (2403 дні х1,92 долари США = 4613,76 доларів США, що відповідно до курсу гривні відносно долара США на день пред'явлення вимоги становить 116267 грн.).

При таких обставнинах вважаю, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування позикою, підставні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору.

На підставі ст.ст. 599, 625, 1048 - 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 61, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування позикою, задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 116267 грн. процентів за користування позикою в період з 25.10.2009 року по 23.05.2016 року за договором позики від 24 січня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_3 1162 грн. 67 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом 10 днів з дня отримання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його отримання.

Головуюча Круль І.В.