Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1999/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.09.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, повнолітнього сина, який продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до припинення навчання - 30 червня 2019 року.

В обґрунтування вимог зазначив, що з 1 вересня 2015 року навчається в Кіровоградському державному педагогічному університеті імені ОСОБА_4, є студентом 1-го курсу 16 групи фізико-математичного факультету, денної форми навчання, термін якого закінчується 30 червня 2019 року.

Після досягнення повноліття відповідач припинив надавити йому матеріальну допомогу. Його мати працює оператором компютерного набору та отримує мінімальну заробітну плату, останнім часом хворіє, знаходиться на «Д» обліку та потребує лікування на що також необхідні кошти.

Натомість, батько має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є особою працездатного віку, працює за договорами, отримує доходи, аліментних зобовязань немає.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2, аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно на утримання сина - ОСОБА_3, 10 червня 1998 року, на час навчання до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 06 липня 2016 року.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано, що позивач отримує стипендію, не зясовано її розмір, не взято до уваги розмір заробітної плати відповідача, який становить лише 1593 грн., а також що будь-якого іншого доходу він немає, помилково стягнуто аліменти в твердій грошовій формі, а також не враховано обовязок обох батьків утримувати сина та, що на утриманні відповідача знаходиться онкологічна хвора дружина, якій постійно потрібно лікування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, а також пояснення представника відповідача ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції враховуючи стан здоровя та матеріальне становище сторін виходив з наявності у ОСОБА_3 потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із його навчанням в Кіровоградському державному педагогічному університеті ім. В.Винниченка.

Проте, колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-БК № 492131 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.3).

ОСОБА_3 проживає разом з матірю по вул. П. Біби (Дзержинського), 77, м. Новомиргород, Кіровоградської області, що підтверджується довідкою про склад сімї № 1777 виданої 01 січня 2016 року виконавчим комітетом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області (а.с.4). В суді сторона позивача пояснила, що ОСОБА_3 в період навчального року знімає квартиру, відповідних доказів не надали.

Згідно довідки Кіровоградського державного педагогічного університету ім. Володимира Винниченка № 2580 від 14 червня 2016 року позивач є студентом 1-го курсу 16 групи фізико-математичного факультету Кіровоградського державного педагогічного університету ім. Володимира Винниченка денної, державної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2015 р. по 30 червня 2019 р. (а.с.5).

Відповідач за інформацією приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» № 250 від 18 липня 2016 року та копії трудової книжки серії АА № 275253, з 06 липня 2016 року працює на підприємстві тісторобом, з повним робочим днем. Згідно штатного розкладу його дохід становить 1943 грн. (без утримання обовязкових платежів) (а.с.75;86).

Мати позивача ОСОБА_5 працює в районному територіальному медичному обєднанні «Новомиргородське» оператором компютерного набору, її заробітна плата з березня 2016 р. по травень 2016 р. склала 4261,71 грн. (а.с.9).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1,2 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №3 від 15 травня 2006 року із змінами «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив, що відповідно дост.180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цьогоКодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Правовідносини з обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обовязку батьків з утримання неповнолітніх дітей, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обовязок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги.

Поряд з цим, колегія суддів не в повній мірі погоджується з визначеним судом розміром стягнутих з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина, так як розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом лише якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід та частину доходу одержує в натурі.

Матеріалами справи, а саме довідкою ПАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» № 250 від 18 липня 2016 року та копією трудової книжки ОСОБА_2 (а.с.75;86), підтверджено що відповідач з 06 липня 2016 року працює в ПАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» тісторобом, його оклад (без утримання обовязкових платежів) становить 1943 грн. Будь-яких доказів того, що відповідач частину доходу одержує в натурі, або наявні інші обставин, які перешкоджають визначенню розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, матеріали справи не містять.

За змістом ст. 199 Сімейного кодексу України обовязковою умовою стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є саме спроможність батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Дохід відповідача, з відрахуванням аліментів в розмірі 700 грн. визначених судом першої інстанції і з яким погодився позивач, так як не оскаржував судове рішення, становить 1243 грн. Доказів того, що ОСОБА_2 має додатковий дохід, матеріали справи не містять.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. №928-У111 прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 травня становить 1450 грн.

Тобто, щомісячний дохід відповідача, враховуючі утримання аліментних зобовязань в розмірі 700 грн. визначених судом, є меншим ніж передбачений законом прожитковий мінімум. Крім того, згідно довідок Кп «Миронівка-житло» Миронівської сільської ради № 757 від 13 липня 2016 року ОСОБА_2 з грудня 2011 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною ОСОБА_8, яка є інвалідом ІІ групи, потребує лікування та отримує з вересня 2015 року пенсію по інвалідності в розмір 1380, 84 грн. (а.с.88-91).

Повнолітній ОСОБА_3 за довідкою про доходи Кіровоградського державного педагогічного університету ім. В.Винниченка № 891 від 06 вересня 2016 року, з березня 2016 року по серпень 2016 року отримує стипендію щомісячний розмір якої становить 825 грн. (а.с.120).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Суд першої інстанції не взяв до уваги можливість надання утримання позивачу другим з батьків, оскільки мати позивача працює і також має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на час його навчання.

Беручи до уваги те, що відповідач працевлаштований, отримує щомісячний постійний дохід, колегія суддів виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині визначення розміру частки аліментів які підлягають до стягнення шляхом стягнення аліментів, в частці від доходу ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).

При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до ст. 182 СК України, враховує стан здоровя та потреби позивача, а також стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, не має медичних обмежень у працевлаштуванні, його ставлення до заявлених вимог, в суд першої інстанції ним надане заперечення на позовні вимоги, в яких вказано про спроможність сплачувати аліменти в розмірі сплачуваному до повноліття дитини, тобто ? частина від доходу (а.с.61-64), а також що відповідач не обтяжений аліментними зобовязаннями та утриманням непрацездатних членів сімї.

Визначений розмір аліментів є обєктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Колегія суддів вважає за необхідне розяснити ОСОБА_3 його право, передбачене ст. 192 СК України у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом звернутись з позовом про зміну розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача на час його навчання, проте при визначенні розміру аліментів суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнення аліментів.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2016 року в частині визначення розміру стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час навчання до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 06 липня 2016 року по 30 червня 2019 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суд набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: