Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/797/16-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 9 Доповідач Матюшенко І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Галацевич О.М., Широкової Л.В.

з участю секретаря судового

засідання Мишаковської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Новоград-Волинськрембуд" на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Новоград-Волинськрембуд" до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

У поданій апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Новоград-Волинськрембуд" (далі - Товариство), посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову Товариства про визнання за останнім права власності на станок фрезерний ФСШ-1А та станок фугувальний 400 мм., витребування вказаного майна від відповідача та відшкодування на користь Товариства неодержаного прибутку в сумі 67980 грн. Апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність між сторонами договірних відносин, не застосував положень ст. 238 ЦК України щодо нікчемності правочину та положень Статуту Товариства, які регламентують порядок відчуження майна Товариством.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що відповідач, перебуваючи на посаді директора Товариства, 30.01.2014 року вніс на рахунок останнього 5500 грн. за товар згідно накладної № 1 від 30.12.2014 року. Відповідно до накладної № 1 від цієї ж дати Товариством передано ОСОБА_2 станок фугувальний, вартістю 1500 грн. та станок фрезерний ФСШ-1А, вартістю 4500 грн. (а.с.6).

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про укладення 30.12.2014 між сторонами договору купівлі-продажу, відтак, доводи апеляційної скарги про відсутність договірних відносин між Товариством та ОСОБА_2 є безпідставними.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відтак, обраний позивачем спосіб захисту порушеного, на його думку, права власності шляхом звернення до суду з віндикаційним позовом, враховуючи наявність між сторонами у справі договірних правовідносин та роз'яснень судом першої інстанції представникам позивача права на уточнення/зміну позовних вимог, не є належним способом захисту. Тому висновок суду про безпідставність позову в цій частині є правильним, а доводи апелянта - безпідставними.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Оскільки договір купівлі-продажу, укладений між Товариством, як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, станків фрезерного ФСШ-1А та фугувального 400 мм., недійсним не визнано, позов Товариства в частині визнання за ним права власності на вказане майно є необґрунтованим.

Позовні вимоги Товариства до відповідача про відшкодування неодержаного прибутку також не підлягають до задоволення, так як є похідними від вимог про визнання права власності на майно та його повернення з чужого незаконного володіння, у задоволенні яких відмовлено.

Доводи апелянта про безпідставне незастосування судом положень ст. 238 ЦК України та положень Статуту Товариства не впливають на законність ухваленого судом першої інстанції рішення, оскільки вказані положення матеріального закону можуть розглядатися як підстави визнання правочину недійсним і не є підставами для задоволення віндикаційного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 та ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину або договору такі правочин чи договір є нікчемними. Укладений 30.12.2014 року між сторонами договір купівлі-продажу не потребував нотаріального посвідчення, а тому доводи апеляційної скарги про його нікчемність є безпідставними.

За таких обставин, коли рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Новоград-Волинськрембуд" відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді