Ухвала

іменем україни

26 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми пені за прострочення сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми пені за прострочення сплати аліментів.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 29 липня 2014 року відділом державної виконавчої служби Фастівського міського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення Фастівського міськрайонного суду від 08 квітня 2014 року. Зазначала, що зобов'язання зі сплати аліментів не виконується, а тому у відповідача утворилась заборгованість на суму 26 028 грн 48 коп. Враховуючи викладене, просила стягнути на свою користь з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів, за період з 11 березня 2015 року по 16 вересня 2015 року в розмірі 44 494 грн 21 коп.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму пені за прострочення сплати аліментів за період з 11 березня 2015 року по 16 вересня 2015 року у розмірі 44 494 грн 21 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення пені. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 707 грн 60 коп.

У іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди під час розгляду справи встановили, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили.

29 липня 2014 року ВДВС Фастівського МРУЮ було відкрито виконавче провадження про примусове виконання вищевказаного рішення.

Рішенням апеляційного суду Київської області скасовано рішення Фастівського міськрайонного суду від 21 травня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 (ОСОБА_3) та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму пені за прострочення сплати аліментів за період з 03 квітня 2014 року по 10 березня 2015 року в розмірі 41 368 грн 10 коп.

Встановлено, що згідно з довідкою-розрахунком від 23 листопада 2015 року, виданою ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції у м. Фастові, у період з 11 березня 2015 року по 16 вересня 2015 року відповідач аліменти на доньку на користь позивача також не сплачував. Станом на 16 вересня 2015 року заборгованість зі сплати аліментів становила 26 028 грн 48 коп.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першоюстатті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, ураховуючи правову природу пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з розуміння аліментів як періодичних платежів, які виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив суд апеляційної інстанції змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру неустойки.

Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-94цс15, від 03 лютого 2016 року № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року № 6-300цс16, від 01 червня 2016 року № 6-535цс16, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Отже рішення суду апеляційної інстанції ухвалено відповідно до вимог ст. 196 СК України та правової позиції, висловленої Верховним Судом України в цих постановах.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович