Справа № 653/2864/15-ц
Провадження № 2/653/22/16
РІШЕННЯ

іменем України

12.07.2016

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Карпенко І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2 селищної ради - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 Асановича до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання недійсним рішення та державного акту,

встановив:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ за №504193 від 05 серпня 2008р., виданий ОСОБА_2 сільською радою Генічеського району Херсонської області; визнати недійсним рішення №31 сесії ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області 5 скликання за №479 від 31 січня 2008р. в частині затвердження ОСОБА_9 технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1900 га, за адресою: вул. Леніна,112, с. Щасливцеве, Генічеського району Херсонської області та передачі цієї земельної ділянки безкоштовно у власність ОСОБА_9

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 12 вересня 2009р. на підставі договору купівлі-продажу придбав будинок №110 по вул. Леніна, у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області. Власниками суміжної земельної ділянки за адресою вул. Леніна,112 у с. Щасливцеве Генічеського району є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка належить їм на праві власності по ? частині, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності серії ЯГ 504193 від 05 серпня 2008р. Позивач вважає, що під час виготовлення зазначеного державного акту було порушено процедуру його виготовлення, оскільки межі із суміжними землевласниками не погоджувались, у звязку з чим відбулось накладення земельних ділянок. Зазначає, що такі порушення перешкоджають позивачу оформити право власності на власну земельну ділянку, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що реєстрація права власності на земельну ділянку по вул. Леніна,112 у с. Щасливцеве відбулась з порушенням норм законодавства, що в свою чергу чинить перешкоду позивачу у набутті права власності на свою земельну ділянку. Просив позов задовольнити.

Представник ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що позивач не набув права власності на земельну ділянку, а тому відсутнє порушення його прав сусідніми землевласниками. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки та свою правову позицію стосовно заявлених позовних вимог не повідомили.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 ОСОБА_8 є власником житлового будинку №110 по вул. Леніна у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2009р., укладеного з ОСОБА_10.

Оскільки земельна ділянка не була оформлена за колишніми власниками, позивач звернувся до землевпорядної організації з метою підготовки документів для оформлення документів на земельну ділянку. У ході проведення землевпорядних робіт було виявлено, що на земельну ділянку позивача накладається земельна ділянка суміжних землевласників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за адресою: вул. Леніна,112 в с. Щасливцеве.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками житлового будинку, за вищевказаною адресою, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. Крім того вказані особи, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 серпня 2010р. та від 16 липня 2013р. володіють земельною ділянкою площею, 1900га, розташованої по вул. Леніна,112 у с. Щасливцеве, яку успадкували після смерті ОСОБА_9.

Зі змісту технічної документації на земельну ділянку по вул. Леніна,112 у с. Щасливцеве, кадастровий номер :21:029:0045 вбачається, що її розробкою займалось ТОВ «Санта», на підставі письмової заяви ОСОБА_9, та рішення 18 сесії ОСОБА_2 сільської ради 5 скликання від 27 квітня 2007р. за №251 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на земельну ділянку».

Під час розробки проекту землеустрою було складено акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, згідно якого суміжний землевласник ОСОБА_11 та представник ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_12 погодили межі земельної ділянки.

31 січня 2008р. 31 сесією ОСОБА_2 сільської ради 5 скликання було прийнято рішення за №479 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадян», згідно якого ОСОБА_9 затверджено технічну документацію із землеустрою, передано у власність зазначену земельну ділянку, та доручено землевпорядній організації виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку.

05 серпня 2008р. ОСОБА_9, ОСОБА_2 сільською радою видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №504193, за адресою: вул. Леніна,112 в с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області, про що зроблено запис про реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування.

Позивач вважає, що оскільки під час виготовлення оскаржуваного державного акту було допущено порушення процедури його виготовлення, тому рішення, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання даного державного акту та сам державний акт слід визнати недійсним.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Порядок приватизації визначений ст 118 Земельного кодексу України.

Статтею 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, згідно цієї статті громадяни, зацікавлені у приватизації земельної ділянки подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Виходячи зі змісту ч. 7, ч. 8, ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі документації із землеустрою (технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір, межі та місце розташування земельної ділянки).

Судом встановленно, що розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що розташована за адресою: с. Щасливцеве вул. Леніна,112, кадастровий номер :21:029:0045, що передавалась ОСОБА_9, було здійснено ТОВ «Санта», у відповідності до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у томі числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України від 04 травня 1999р. за №43.

Відповідно до п.1.13 Інструкції за №43, чинної на час виготовлення технічної документації, складання державного акту про право приватної власності на землю при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі та закріплення її довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

Згідно п.1.14 Інструкції №43, довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику, про складається відповідний акт, власник попереджається про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків. Акт складається у трьох примірниках, підписується власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і представником районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України. Технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки (п. 1.16). Роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку, серед іншого, передбачають встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки (п. 2.1).

Позивачем суду не надано доказів, що при виготовленні державного акту про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1900 га на імя ОСОБА_9 у 2008 році з боку відповідачів вчинені будь-які дії, що призвели до неправильного на його думку, зазначення меж. Межі були винесені в натурі та закріплені межовими знаками.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_7 не погоджувались межі земельної ділянки суд не приймає до уваги, оскільки на час виготовлення технічної документації, позивач ще не був власником житлового будинку, а земельна ділянка за адресою: вул. Леніна,110 в с. Щасливцеве перебувала у власності територіальної громади, у звязку з чим саме представник сільської ради погоджував межі земельної ділянки ОСОБА_9

Згідно з правовими позиціями, викладених у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі №6-46цс14 та від 06 лютого 2013 року у справі №6-103цс12, відповідно до статі 126, статей 152, 155 Земельного кодексу України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, рішенням 18 сесії ОСОБА_2 сільської ради 5 скликання від 27 квітня 2007р. за №251 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на земельну ділянку» ОСОБА_9 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відводу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Щасливцеве по вулиці Леніна,112.

У подальшому, рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 31 січня 2008р. за №479 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадян», згідно якого ОСОБА_9 затверджено технічну документацію із землеустрою, передано у власність зазначену земельну ділянку, та доручено землевпорядній організації виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку.

Суд зазначає, що звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач, не дивлячись на сприяння суду в забезпеченні та витребуванні таких доказів (у тому числі через призначення відповідної експертизи, витребування матеріалів землевпорядної справи тощо) не надав суду переконливих доказів того, що процедура про передачу у приватну власність ОСОБА_9, за адресою: вул. Леніна,112 у с. Щасливцеве не була дотримана, і приймаючи спірне рішення, відповідач ОСОБА_2 сільська рада діяла не в межах наданих їй повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами даної цивільної справи не підтверджено, що під час розроблення землевпорядною організацією технічної документації для відведення земельної ділянки ОСОБА_9 у власність у 2008 році та встановленням меж такої земельної ділянки на місцевості, було виявлено обставину накладення, як в натурі, так і у спірному державному акті, геодезичних меж такої земельної ділянки на межі земельної ділянки позивача.

Також, з боку позивача по справі суду не було доведено, що на момент ухвалення спірного рішення та видачі спірного державного акту про право власності на земельну ділянку, він мав оформлене згідно вимог, діючого на той час законодавства, право користування чи власності на частину спірної земельної ділянки. Отже, само по собі уявлення позивача про існування підстав для задоволення позову у обраний спосіб, за відсутності при цьому в нього певного речового права на момент ухвалення спірного рішення не є підставою для задоволення такого позову.

Крім того, під час розгляду справи, суду також не надано позивачем жодного доказу, підтверджуючого передачу йому у користування чи оренду земельної ділянки, на яку він претендує, а також доказів щодо розміру, визначення меж такої земельної ділянки.

Положеннями статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання недійсним рішення ОСОБА_2 сільської ради за №479 від 31 січня 2008р., визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ за №504193 від 05 серпня 2008р., не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_4 Асановича залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_13