Справа№690/376/16-ц
Провадження №2/690/178/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2016 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особа: головний спеціаліст реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є власником ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрована вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Відповідач хоч і зареєстрований у вказаній квартирі, однак участі в оплаті за комунальні послуги, в утриманні майна не бере, житлом не користується, в помешканні відсутні речі, які б йому належали. Вона самостійно утримує квартиру, піклується про її належний технічний стан, виконує ремонтні роботи. Вона звернулась до відповідача із проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку, однак безрезультатно. Вона має намір отримати субсидію, саме тому вона і змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Представник третьої особи головний спеціаліст реєстру територіальної громади в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву в якій просить вказану позовну заяву розглядати без представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечує.

Суд заслухавши учасників судового засідання та вивчивши письмові докази, вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені.

Відповідно до ст. 3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, вказане підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 14 листопада 2000 року державним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу (а.с.6).

Як вбачається із будинкової книги (а.с.11-12) та довідки про склад сімї (а.с.7) відповідач зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, однак згідно акту депутата Ватутінської міської ради від 18 липня 2016 року(а.с.8) відповідач за вказаною адресою фактично не проживає з квітня 2014 року, що також в судовому засіданні підтвердили свідки :ОСОБА_4, ОСОБА_5

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.

Вказані правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено право на вільне володіння майном. Відповідно до вказаної статті Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтями 150,155 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, встановлених законодавством.

Згідно з ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняє повністю та визнає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1.

На підставі ст.41, 55 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.71, 72, 107 ЖК України та керуючись ст.3, 10, 15, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: головний спеціаліст реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В.А.Здоровило