Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/2149/14-ц Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 39 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Галацевич О.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Старосілецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області (далі - Старосілецька сільська рада) про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування та за позовами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до Старосілецької сільської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Старосілецької сільської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час прийняття спадщини та визнання за ним права власності у порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що після смерті діда та баби відкрилася спадщина на житловий будинок № 40 по вул. Бессарабській у с. Старосільці Коростишівського району Житомирської області. Його батько є спадкоємцем першої черги після смерті останніх, від прийняття спадщини він не відмовлявся. Відтак, просив суд встановити факт постійного проживання його батька ОСОБА_5 зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на спірний житловий будинок.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також звернулися до суду з позовами про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позовів вказували, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є їх батьками. На час хвороби матері вони переїхали до будинку, який є предметом спору та здійснювали догляд за нею до смерті. Після смерті останньої вони доглядали за хатою та обробляли земельну ділянку. ОСОБА_3 до нотаріуса звернулася лише в грудні 2014 року, а ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, проте від спадщини не відмовлялася. Тому просили суд задовольнити їх позови.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4 відмовлено, позов ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час прийняття спадщини задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні його позову та у частині задоволення позову ОСОБА_3 та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги, а останній у задоволенні позову відмовити, у решті залишити без змін.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ним у судовому засіданні було доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У своїх доводах також посилається на норми ЦК України та ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.1269 ЦК України, в редакції 2004 року спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст.1272 ЦК України).

Згідно п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03 березня 2004 року за №20/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Як розяснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_2 є внуком померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дочками останніх (а. с. 8, 9, 19, 38, 97).

Позивачі, вважаючи себе спадкоємцями за законом звернулись до суду із позовами про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ( ОСОБА_6М.) на час відкриття спадщини.

Як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилалися на те, що після смерті ОСОБА_6, яка пережила свого чоловіка ОСОБА_7, відкрилась спадщина на житловий будинок № 40 по вул. Бессарабській у с. Старосільці Коростишівського району Житомирської області. Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який помер 17.09.2012 року та останні, постійно проживали із матірю до її смерті.

Спадкоємці померлої, крім ОСОБА_3, в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Як вбачається із довідки № 376 від 28.10.2014 року, виданої Старосілецькою сільською радою, ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_1. На день його смерті у вказаному житловому будинку була зареєстрована та проживала разом з ним дружина ОСОБА_6 (а.с.17).

Відповідно до копії акту Старосілецької сільської ради від 12.01.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно протягом 3-х місяців з кінця квітня по 15 серпня 2005 року, здійснювали догляд за хворою матірю ОСОБА_6, постійно проживаючи з нею (а.с.43).

Згідно виписки з погосподарської книги за ОСОБА_7 в с.Старосільці Коростишівського району Житомирської області по вул.Бессарабській,40 рахується житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка (а.с.45).

Відповідно до довідки № 366 від 22.10.2014 року, виданої КП «Житомирське ОМ БТІ», право власності на будинок № 40 вул.Бессарабська у с.Старосільці Коростишівського району Житомирської області, право власності не зареєстроване (а.с.16).

Згідно копії постанови приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу від 10.12.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки його батько, ОСОБА_5, який помер 17.09.2012 року, не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.22).

Згідно копії постанови приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу від 05.12.2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с.57).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції правильно виходив із вищезазначених обставин справи та взяв до уваги також письмові пояснення жителів с.Старосільці Коростишівського району Житомирської області, у яких зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом 3-х місяців здійснювали догляд за хворою матірю, до її смерті 03.08.2005 року (а. с. 48-56).

Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи із положень ст.ст.1273-1275 ЦК України та приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 відмовився від спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5, про що свідчить належно оформлена заява (а.с. 238 ), колегія суддів вважає, що встановлення факту постійного проживання його батька із ОСОБА_6 не породжує для нього юридичних наслідків , а відтак, його позовні вимоги є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: