Справа №490/8135/15-ц 30.08.2016 30.08.2016 30.08.2016
Провадження №22-ц/784/1873/16
Справа № 490/8135/15-ц Головуючий першої інстанції: Батченко О.В.
Провадження № 22-ц/784/1873/16 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

із секретарем судового засідання Гавор В.Б..,

за участю: представника заявника ОСОБА_2, державного виконавця Сазонова Д.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2016 року, постановлену за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 рок ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (далі - УДВС ГУЮ у Миколаївській області).

Вказував, що 15 липня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Миколаївській області Сазоновим Д.К. було відкрито виконавче провадження № 48111990 за виконавчим листом № 2-1192/11, виданим Центральним районним судом м. Миколаєва 29 січня 2014 року, за яким з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнута заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі до 3106903 грн. 57 коп.

На думку заявника, дана постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем на підставі виконавчого документу, строк пред'явлення якого до виконання скінчився ще 11 березня 2015 року, а тому така постанова є неправомірною.

Крім того, заява про відкриття виконавчого провадження була підписана не уповноваженою особою, виходячи із того, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» своєю довіреністю № 127/15Н від 15 квітня 2015 року уповноважило начальника відділу управління проблемних кредитів Одеської обласної дирекції Департаменту проблемних кредитів Банку ОСОБА_6. Проте в матеріалах виконавчого провадження відсутнє підтвердження того, що останній займає саме цю посаду.

Посилаючись на викладене, просив визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Миколаївській області щодо прийняття вищевказаного виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження, а також визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 48111990 від 15 липня 2015 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та задовольнити його скаргу на дії на рішення державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. l ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 17 Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 22 Закону встановлено, що виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ст. 23 вищевказаного Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2013 року, зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2013 року, було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райфффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 010/01-02/08-082 від 02 вересня 2008 року у загальному розмірі 3106903 грн. 57 коп. 29 січня 2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва виданий виконавчий лист № 2-1192/11, який 10 лютого 2014 року був пред'явлений Банком для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Миколаївській області. 14 лютого 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42033285. 25 грудня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень було винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-1192/11 стягувачу.

09 липня 2015 року ПАТ "Райффайзен банк Аваль" повторно направило до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Миколаївській області виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_3 для виконання, у зв'язку з чим 15 липня 2015 року державним виконавцем Сазоновим Д.К. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Отже, суд обґрунтовано визнав безпідставними твердження заявника про те, що на момент відкриття виконавчого провадження - 15 липня 2015 року - закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки відповідно до приписів ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» річний строк для пред'явлення виконавчого листа № 2-1192/11 до виконання розпочав свій перебіг заново з 26 грудня 2014 року.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість вимог заявника, так як дії державного виконавця щодо відкриття 15 липня 2015 року виконавчого провадження з примусового виконання виданого 29 січня 2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва виконавчого листа № 2-1192/11 є правомірними, вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», та не порушують права та інтереси заявника, постанова від 15 липня 2015 року про відкриття виконавчого провадження винесена відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень державного виконавця, а тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про сплив встановленого законом річного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання на час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження - не можна прийняти до уваги, оскільки вони пов'язані із помилковим тлумаченням апелянтом норм закону.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-55гс14, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена постанова не містить правової позиції Верховного Суду України щодо застосування положень ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», так як у задоволенні заяви про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 17 березня 2014року у справі №54/376 було відмовлено.

Інші доводи в апеляційній скарзі відсутні.

Таким чином, відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 303, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Суддя Т.С. Довжук

Суддя: З.Л. Шолох