АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2., представника

ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Вказувала на те, що з 27 лютого 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу ними за спільні кошти була придбана чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

В подальшому нею за її власні кошти в сумі 30000 євро було зроблено капітальний ремонт у вказаній квартирі та придбано побутову техніку, внаслідок чого вартість квартири збільшилась у 3,7 разів, а тому і відповідно до цього збільшилась її частка у спільній сумісній власності.

Посилаючись на ці обставини, і з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на 7/8 часток квартири.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 серпня 2016 року позов задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на ? частку квартири АДРЕСА_1

-------------------------------------------------------------------------------------------------------22ц- 1211/16 головуючий у І-й інстанції Скуляк І.А.

категорія: 48 суддя-доповідач: Міцней В.Ф.

АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, визнати за нею право власності на 7/8 часток квартири АДРЕСА_1.

Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує на ті ж обставини, що і в позовній заяві.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково: визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири.

Вважає, що рішення суду ухвалене на підставі неповно з'ясованих обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує на те, що спірна квартира придбана частково за його особисті кошти і частково за спільні кошти подружжя.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 27 лютого 2009 року по 18 березня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

7 квітня 2014 року сторони на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, придбали квартиру АДРЕСА_1 (а.с.45-46).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте ним за час шлюбу, передбачено і ч.3 ст.368 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснив судам, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами , встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК.

За змістом ст.70 СК України, ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, придбана сторонами під час шлюбу квартира АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Необгрунгтованим є посилання апелянта ОСОБА_3 на те, що половина коштів, сплачених за спірну квартиру, належала йому особисто.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідач ОСОБА_3 успадкував після смерті батька 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.35).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2013 року вказана квартира була продана відповідачем та іншими спадкоємцями - ОСОБА_7, ОСОБА_8 за 112800 грн (а.с.36-38).

Наведене свідчить про те, що вартість частки ОСОБА_3 у спадковому майні становила 37600 грн, водночас, як вартість придбаної подружжям чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 становить148000 грн.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів того, що отримані ним кошти від продажу успадкованої квартири використано на придбання спірної квартири.

Безпідставними є також доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що її частка у спірній квартирі збільшилась за рахунок витрачених нею особистих коштів на ремонт цієї квартири.

Згідно з ч.3 ст.70 СК України, ч.2 ст.372 ЦК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Пленум Верховного Суду України у п.30 постанови №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснив, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2,3 ст.70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї. але і випадки коли один з подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК).

Отже, обставина, на яку посилається ОСОБА_1 у позовній заяві, не є підставою для збільшення її частки у спільному майні подружжя.

Крім того, позивачка не надала суду належних і допустимих доказів того, що нею витрачено особисті кошти на ремонт спірної квартири.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційних скарг не дають підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: