Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2760/16-ц
Провадження № 2/553/977/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.09.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в складі :

головуючого судді Кононенка С.Д.,

при секретарі Бобильовій А.П.,

за участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ФО-П ОСОБА_4 про захист прав споживачів, в якому просять винести рішення , яким стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 суму матеріальних збитків з врахуванням індексації в сумі 5939,50 грн. та моральних збитків на суму 5000 грн., а всього разом -10959, 50 грн., а також у відповідності зі ст.211 ЦПК України прийняти окрему ухвалу за допущені відповідачем групі порушення Закону України «Про захист прав споживачів України» та направити відповідним органам для прийняття невідкладних заходів по усуненню незаконних дій останнього.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, але в позовній заяві просив суд слухати справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також звернувся до суду з заявою, в якій просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів відмовити у зв»язку зі спливом строку позовної давності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані суду докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись до фірми фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за адресою: 36039, м. Полтава, вул.Чапаєва, 23 та замовили виготовлення двох дверей (міжкімнатних) на кухню і комору, про що 20 листопада 2014 року був укладений договір купівлі-продажу , згідно з яким ФОП ОСОБА_4 зобов»язався передати позивачам дверні блоки відповідно до накладної №1 від 20.11.2014 року, і здійснити монтажні роботи з установки виробів. Замовником у вказаному договорі зазначено ОСОБА_3.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 08.12.2014 року, який підписав позивач ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 в обумовлений строк виконав роботи з монтажу наданого Товару згідно договору купівлі-продажу.

Позивачем ОСОБА_1, як власником двохкмінатної квратири було оплачено відповідачеві вартість цих дверей 3677 грн. Наприкінці грудня 2014 року відповідач установив ці двері та додатково позивачкою було сплачено йому , ще 150 грн. за наличники, що разом становить -3827 грн.00 коп.

Як зазначила в своєму позові та в судовому засіданні позивачка, вони як позивачі вірили на совість відповідача та на третій день після установки дверей, вона як власник квартири (житла) звернулась до відповідача з питанням врегулювання розміру дверей комори, постільки мали місце розбіжності в розмірах дверей по висоті , але останній відмовився направити спеціалістів вирішити це питання мирним шляхом. Як результат неякісних дверей, 08.02.2015 року кухонні двері лопнули по діагоналі і 09.02.2015 року знову вони звернулись до відповідача з метою, щоб той прибув побачити лопнувші двері по діагоналі (кухонні), останній категорично відмовився прибути. Тоді вона як власник житла , 10.02.2015 року знову звернулась до нього та привезла додому на таксі та показала результати їхньої роботи. Відповідач повністю відмовився усунути недоліки в своїй роботі. Як виявилося двері виготовлені із картону і в середині - пустотілі, а 16.02.2015 року змушена була звернутись в Інспекцію з питань захисту прав споживачів, а наступного дня 17.02.2015 року отримала відповідь, що на перевірку недоліків в роботі відповідача нібито потрібно мати дозвіл «Кабміну» або за заявкою суб»єкта господарювання щодо його перевірки (лист №02-03/224 від 17.02.2015 року.

В подальшому позивачка знову звернулась до вищевказаної інспекції з цим же питанням (вх.№ПО2-03-40 від 01.02.2016 року, але їй не було надано відповіді, доки особисто не звернулась особисто в Обласну державну адміністрацію (01.02.2016 року, реєстр П-05-12/184), але Інспекція до ОДА теж не надала відповіді. Відповідь отримала лише в ОДА від 07.04.2016 року.

Крім того, як зазначила в позові та в судовому засіданні позивачка, постійні переживання,нервові потрясіння залишили негативний слід на її здоров»ї, сам факт неякісних дверей бачив відповідач 10.02.2015 року і відмовився від складання акту коли останній раз 27.01.2016 року звернулась з листом до нього і 30.01.2016 року знову відмовився виправляти недоліки в роботі та замінити неякісні двері на якісні. Відповідач шляхом розповсюдження масової реклами, зумів обманути її і вона підписала вищевказану накладну на суму -3677 грн., страждаючи браком зору та по вимозі робітника відповідача заплатила зверх накладної, ще 150 грн. за «наличники». Відповідач її дуже квапив внести гроші в касу та підписати цю накладну не даючи їй з нею ознайомитись, що вона й змушена була підписати.

22.06.2016 року позивачка звернулась із письмовою заявою до Головного управління статистики у Полтавській області з питанням надання їй довідки з проведення Індексації від суми збитків -3827 грн. за період з 2014 року, 2015 рік та по травень включно за 2016 рік з розрахунком індексації , що й отримала, а саме: 3827 грн. помножити на 155,2 % та поділити на 100%=5939, 50 грн. мінус 3827 грн.=2112,50 грн., що й становить суму інфляції, яка разом із сумою збитків становить й суму інфляції, яка разом із сумою збитків становить суму проіндексованих збитків за вищевказаний період, тобто -5959,50 грн.

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн., посилаючись на те, що вона є людиною досить похилого віку, часто хворіє та багато питань з цього приводу прийшлось вирішувати їй особисто , що значно погіршило її стан здоров»я.

Частинами 3, 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода повинна бути співрозмірною понесеним стражданням, тому суд оцінює моральну шкоду, яка підлягає стягненню на користь позивача у 5000 грн.00 коп., яка є достатньою для відновлення здорового психологічного стану та повернення до звичайного укладу життя.

Відповідно ч.І ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством здійснюється судом.

Частиною 3 цієї ж статті, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані із порушенням їх прав.

Посилання ж відповідача, на те, що строки позовної давності для звернення позивачів до суду сплинув є безпідставними, оскільки як вказано в п. 4 ч. 2 ст. 258 позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу).

Як встановлено ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно- правовими актами, нормативними документами чи договором.

Згідно з ч. 2 ст. 675 ЦК України договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Як зазначив у своїх запереченнях проти позову відповідач, відповідно до п. 5.2. Договору від 20.11.2014р., гарантійний строк експлуатації виробів складає 3 місяці з моменту передання виробів Замовникові та підписання ним Акту прийому-передачі виробів.Приблизно наприкінці березня 2015 року, тобто після закінчення гарантійного строку на проданий товар, до відповідача звернулася позивачка ОСОБА_1 з повідомленням про те, що одна з двох встановлених дверей, а саме кухонна, лопнула по діагоналі.Не дивлячись на те, що гарантійний строк на поставлений товар вже минув, враховуючи лояльність до клієнтів, ФОП ОСОБА_4 все ж прибув до квартири позивачів. В результаті огляду відповідачем було встановлено, що полотно кухонної двері має механічне пошкодження, яке виникло внаслідок надмірного фізичного впливу. З приводу якості другого встановленого дверного полотна (зокрема, що воно «виготовлене з картону») позивачка претензій не заявляла.ФОП ОСОБА_4 повідомив позивачів, що їх вимоги про заміну пошкодженого дверного полотна не підлягають задоволенню, оскільки вказаний недолік товару виник внаслідок порушення позивачами правил користування товаром і після спливу гарантійного строку.

Відповідно до ст. 681 ЦК України до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Згідно зі ст.ст. 863, 864 ЦК України до вимог щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується позовна давність в один рік,а щодо будівель і споруд - три роки від дня прийняття роботи замовником. Якщо договором підряду або законом встановлений гарантійний строк і заява з приводу недоліків роботи зроблена у межах гарантійного строку, перебіг позовної давності починається від дня заявления про недоліки.

Проте, як встановлено в судовому засіданні недоліки дверей були виявлені позивачкою відразу після їх встановлення, а позивачка не зверталася до суду з позовом до відповідача, в зв»язку із можливістю досудового врегулювання спору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.258,675, 681,863,864, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 4,6, 10, 15, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», Постанова Пленуму Верховного Суду № 5 від 12.04.1995 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.98 р.), суд , -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про застосування наслідків пропуску строку позовної давності відмовити.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_4 про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 суму матеріальних збитків з врахуванням індексації в сумі 5939,50 грн. та моральних збитків на суму 5000 грн., а всього -10959, 50 грн.

В іншій частині позовних вимог позивачам відмовити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 1095,95 грн. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_5