Провадження № 4-с/522/106/16
Справа № 522/9773/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справа за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зацікавлена особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,-

ВСТАНОВИВ:

13.05.2015 року, ОСОБА_2 звернулась зі скаргою на бездіяльність першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі-ВДВС) і просила скасувати постанову ВДВС від 12.03.2012 року про накладення арешту на майно, яке їй належить.

Ухвалою Приморського районного суду від 20.01.2016р. заявниці відмовлено у задоволені скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.03.2016р. ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 20.01.2016р. скасована, а справа передана на новий розгляд. Підставою для скасування було порушення судом першої інстанції ст. 10 ч. 4 ЦПК України, а саме, що суд не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи й не роз'яснив ОСОБА_1 та і її представнику право на уточнення скарги шляхом оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору й не попередив ОСОБА_1 або її представника про наслідки вчинення або невчинення зазначеної процесуальної дії.

При новому розгляді скарги, вимоги були збільшені та викладені у новій редакції. Представник ОСОБА_1, просила розглянути наступні вимоги:

- скасувати постанову № В-8/654 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 12.03.2012 про відкриття виконавчого провадження.

- скасувати постанову № В-8/654 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 19.03.2012 про стягнення з боржника виконавчого збору.

- скасувати постанову № В-8/654 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 12.03.2012, якою накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_1.

В судове засідання ОСОБА_1, представники зацікавлених осіб Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та ТОВ «Кей-Колект» не зявилися про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. В матеріалах справи є заява представника ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_3 про розгляд скарги без участі представника ТОВ «Кей-Колект» в якої він просив задовільнити цю скаргу. Також в матеріалах справи є лист начальника 1-го Суворівського ВДВС Одеського міського управління юстиції в якому він просив відмовити у задоволені скарги і просив розглядати дану справу без участі представника цього відділу ДВС.

Представник заявниці надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила скаргу задовільнити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» (далі Банк) і Товариством «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за умовами якого Банк передав Товариству право вимоги, у тому числі за кредитним договором №0 від 28.01.2008 року /позичальник ОСОБА_4 поручитель ОСОБА_1, (а.с.81-90).

12.03.2012 року, за заявою Банка, як стягувача, відкрито виконавче провадження ВП № 31702688 про стягнення солідарно з ОСОБА_1Г./поручитель/ на користь Банка боргу у сумі 924 251,14 гривень за кредитним договором №0 від 28.01.2008 року.

12.03.2012 року головним державним виконавцем ВДВС прийнята постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження (а.с.3,5,35,36,44,45).

Постановою головного державного виконавця ВДВС від 19.03.2012 року з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у сумі 92 425,12 гривень (а.с.46).

21.09.2012 року, на підставі постанови державного виконавця ВДВС, виконавчий лист повернуто стягувачу з підстав ст. 47 ч.1 п.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с.4,56).

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого провадження (ст. 47 ч.1 п.4 Закону України "Про виконавче провадження").

ВДВС, відповідаючи 06.05.2015 року на звернення ОСОБА_1, зазначав про те, що скасування постанови від 12.03.2012 року про накладення арешту на її майно неможливе з тих підстав, що є постанова про стягнення виконавчого збору (а.с.66).

ОСОБА_1, оскаржуючи постанови ВДВС від 12.03.2012 року про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно у скарзі зазначала, що про відкриття виконавчого провадження їй не було відомо до травня 2015 року, копії постанов про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на її майно і про стягнення виконавчого збору вона, у встановленому законом порядку, не отримувала. З копії виконавчого провадження вбачається, що доказів отримання ОСОБА_1 оскаржуваних постанов виконавче провадження не містить.

Суд погоджується із тим, що ВДВС порушив порядок проведення виконавчих дій, до того, у 2013 році боржник /позичальник/ ОСОБА_4 добровільно погасив борг у сумі 924 251,14 гривень, при цьому борг повернуто ТОВ ««Кей-Коллект»» , якому у лютому 2012 року Банк передав право вимоги, що підтверджується листом Товариства (а.с.63-65).

На час відкриття виконавчого провадження, 12.03.2012, ПАТ „УкрСиббанк вже не був кредитором та не мав правових підстав звертатися до ВДВС з примусового виконання рішення суду по стягненню кредитної заборгованості, яка на момент відкриття виконавчого провадження, вже була погашена позичальником ОСОБА_4 та право вимоги по якому було уступлено третій особі. Отже виконавче провадження було відкрито із порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій. Відповідно, окрім постанови про відкриття провадження є такими, що винесені із порушенням закону та підлягають скасуванню постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення арешту на майно.

У розумінні ст. ст. 45, 46 Закону, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо боржник не виконав рішення у встановлений для цього строк і воно було виконане примусово. Суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення був нереальним.

Після відкриття виконавчого провадження боржнику надається строк на добровільне виконання судового рішення. У разі, якщо боржник це рішення не виконав, державний виконавець вже в якості санкції за невиконання виносить постанову про стягнення виконавчого збору, витрат на проведені виконавчі дії тощо (статті 28, 41 ЗУ „Про виконавче провадження).

Як вбачається з матеріалів справи будь-яких дій або затрат по виконанню рішення державним виконавцем не проведено. ОСОБА_1 не отримувала з ДВС листів, повідомлень, постанов, отже, заявниця була позбавлена можливості виконати свої зобовязання в добровільному порядку. А якщо вона була позбавлена такого права, то й обовязки нести відповідальність за нібито порушені норми в неї також бути не може.

Відповідно до п. 3 ст. 27 ЗУ „Про виконавче провадження у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму ВСУ „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження № 14 від 26.12.2003, відповідно до статей 45, 46 ЗУ „Про виконавче провадження, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово. Судом може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення був нереальним.

Перевіривши доводи скарги доказами, які є в матеріалах справи, суд доходить до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_1, які підтверджуються письмовими доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 27, 28, 41, 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження», ст.387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зацікавлена особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задовільнити.

Поновити строк на оскарження постанов Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 12.03.2012 про відкриття виконавчого провадження, постанови № В-8/654 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 19.03.2012 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Скасувати постанову Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 12.03.2012 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів.

Скасувати постанову № В-8/654 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 19.03.2012 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Скасувати постанову № В-8/654 Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 12.03.2012, якою накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а особою яка була відсутня при проголошенні ухвали протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

03.10.2016