Справа №751/8391/16-ц
Провадження №2/751/1251/16
Рішення

Іменем України

28 вересня 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Гармаш-Лящинська М. В.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2016 року (згідно поштового конверта) ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача матеріальної шкоди та моральної шкоди в сумі 600 грн. 00 коп., завданої злочином.

Мотивуючи вимоги тим, що 01.09.2015 року о 23 год. 00 хв., в ніч з 02.09.2015 року на 03.09.2015 року, в ніч 03.09.2015 року, в ніч з 03.09.2015 року на 04.09.2015 року, в ніч з 10.09.2015 року на 11.09.2015 року відповідач за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 таємно викрали з сараю позивача картоплю, загальною вагою 780 кг. на загальну суму 1560 грн. Вказує, що вироком Менського районного суду від 23.03.2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винними за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено відповідне покарання. Зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відшкодували завдану позивачу шкоду в сумі 1 300 грн. 00 коп., проте відповідачем добровільно не відшкодовано завданої шкоди. Матеріальну шкоду, заподіяну ОСОБА_2, позивач оцінює в 300 грн. Вказує, що їй була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які виразилися у почутті постійної тривоги, занепокоєння, незахищеності.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених в позові, просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти факту викрадення вказаного майна.

Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Менського районного суду Чернігівської області від 23.03.2016 року, який набув законної сили, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було визнано винними у вчиненні злочинів, та засуджено: ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та призначено покарання у вигляді 3 роки 1 місяць позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.185, та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. (а.с. 3-7)

Згідно із ч. 4 ст. 61 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз»яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

В судовому засіданні встановлено, що вказаними злочинними діями було спричинено позивачці матеріальну шкоду на загальну суму 1 560 грн. 00 коп., а саме в розмірі вартості викраденої у неї картоплі вагою 780 кг.

На час розгляду справи в суді ОСОБА_2 не відшкодував позивачці ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди, завдану в результаті кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги встановлений вироком суду факт спричинення шкоди позивачу з вини відповідача, розмір відшкодованої шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивча суму матеріальної шкоди в розмірі 300 грн.

Доводи відповідача, щодо непричетності його до вказаного злочину, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються обставинами справи та його доведеною виною вироком Менського районного суду Чернігівської області від 23.03.2016 року.

Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом установлено, внаслідок викрадення майна були порушені охоронювані законом права позивача як власника цього майна, тому суд вважає, що діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв"язку з втратою власного майна, як додаткового джерела доходу.

Визначаючи розмір завданих збитків, суд приймає до уваги характер правопорушення, глибину душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоди в сумі 300 грн.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, а суд, згідно ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

ОСОБА_2 того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 300 (триста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О. Г. Деркач