АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 756/4838/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9713/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві звернулася до суду із поданням, в якому просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 до виконання зобов'язань покладених рішенням суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_5, (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань згідно виконання виконавчого провадження № 25446930, з примусового виконання виконавчого листа № 2-2858 від 06.04.2010 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник заінтересованої особи ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження матеріалів справи та без належного вивчення обставин.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не дослідив необхідних доказів та безпідставно обмежив ОСОБА_5 конституційного права на переміщення. При цьому державним виконавцем не було надано жодного доказу на підтвердження саме ухилення ОСОБА_5 від виконання свого обов′язку від сплати аліментів. При цьому судом не враховано та матеріалами справи не підтверджується, що виконавчою службою було надіслано на ім′я боржника довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 15 січня 2016 року на суму 208 600,00 грн. Дана довідка на сьогоднішній день оспорюється боржником в іншому судовому процесі, про що достовірно знав державний виконавець при пред′явленні подання до суду тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України кордон України боржника ОСОБА_5

У судовому засіданні представник заінтересованої особи - ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги. Представники стягувача - ОСОБА_7, ОСОБА_8 - заперечували проти доводів скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Представник Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з′явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника- фізичної особи ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, яке набрало законної сили та виконується в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», при цьому вжиті державним виконавцем заходи, спрямовані на виконання наказу суду не досягли бажаного результату.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись з урахуванням наступного:

Відповідно до ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (далі - ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV).

Державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням - п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)".

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 25446930, з примусового виконання виконавчого листа № 2-2858 від 06.04.2010 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

15 травня 2014 року державним виконавцем, п.6 ч. І ст. 49, статтею 50 Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 25446930, з примусового виконання виконавчого листа № 2-2858 від 06.04.2010 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, оскільки 24.04.2014 дитина досягла повноліття, заборгованість станом на день досягнення дитиною повноліття згідно довідки розрахунку (а.с. 32).

18 грудня 2015 року постановою заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. № 174/1 про результати перевірки виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа довідку - розрахунок заборгованості від 02.10.2015 скасовано та постановою заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. №174 Я від 18 грудня 2015 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 25446930 від 15.05.2014.

Відповідно до повідомлення державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_5 перебував на податковому обліку в ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві по 06.08.2014 як фізична особа - підприємець. Протягом періоду з 19.05.2000 по 31.12.2004 застосовував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Згідно поданих звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) складав: за період з 19.05.2000 по 31.12.2000 - 129 079,66 грн.; за період з 01.01.2001 по 31.12.2001 - 61 200,84 грн.; за період з 01.01.2002 по 31.12.2002 - 270 844,49 грн.; за період з 01.01.2003 по 31.12.2003 -345 971,17 грн.; за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 -59 573,77 грн.

Державним виконавцем з′ясовано, що довідка - розрахунок заборгованості обчислена без врахування даних про доходи боржника від підприємницької діяльності, тому у боржника наявна заборгованість за період з 14 липня 2000 року по 24 квітня 2014 року в сумі 208 600 (двісті вісім тисяч шістсот) грн.

31 грудня 2015 року державним виконавцем, на виконання вимог постанови заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. №174 від 18.12.2015 винесено постанову про відновлення зазначеного виконавчого провадження.

15 березня 2016 року державним виконавцем, керуючись ст. 57 Закону винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу, що згідно довідки - розрахунку заборгованості складає 208 600,00 грн.

15 березня 2016 року державним виконавцем скеровано запити до державних реєструючи органів з метою встановлення майнового стану боржника (а.с. 107-116).

15 березня 2016 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою зазначеною у виконавчому документі та складено акт про те, що боржника не розшукано, за адресою вказаною у виконавчому документі потрапити до помешкання не виявилось можливим (а.с. 101).

16 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про примусовий привід боржника (а.с. 100).

16 березня 2016 року державним виконавцем сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців згідно якої встановлено, що за боржником на праві власності нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 96, 98).

З метою вжиття заходів забезпечення виконання судового рішення у квітні 2016 року державний виконавець звернувся із поданням до суду, в якому просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 до виконання зобов'язань покладених рішенням суду, посилаючись на те, що боржник ОСОБА_5 свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду по справі № 2-2858 від 06.04.2010 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Перевіряючи доводи подання щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, колегія суддів виходить з наступного:

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Так, зокрема громадянинові України може бути тимчасового відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов′язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов′язань - у п. 5 ч. 1 ст. 6.

Вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Із наданих матеріалів виконавчого провадження колегією суддів встановлено, що 31 грудня 2015 року скасовано процесуальний документ «постанову про закінчення виконавчого провадження» з примусового виконання виконавчого листа № 2-2858, виданого 06 квітня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та відновлено виконавче провадження (а.с. 119, 121).

Доказів належного направлення сторонам копії постанови про відновлення виконавчого провадження матеріали справи не містять.

15 січня 2016 року в рамках відновленого провадження державним виконавцем складена довідка-розрахунок заборгованості по аліментам за період з 14 липня 2000 року по 24 квітня 2014 року, посилаючись на те, що відповідно до перерахунку заборгованості від 09 листопада 2015 року заборгованість по аліментах відсутня, однак розмір заборгованості зі сплати аліментів обчислений без врахування даних про доходи боржника від підприємницької діяльності, а тому з урахуванням доходів боржника від підприємницької діяльності - заборгованість боржника зі сплати аліментів за період з 14 липня 2000 року по 24 квітня 2014 року становить суму 208 600,00 грн. (а.с. 125).

Відповідно до ч. ч. 4, 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Як свідчать матеріали справи, ще до пред′явлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи, ОСОБА_5 ( боржник) 04 березня 2016 року звернувся до суду із скаргою на рішення державного виконавця, в якій порушив питання про скасування довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 15 січня 2016 року.

Таким чином, на час пред′явлення до суду подання боржником оскаржувалось рішення державного виконавця щодо обрахованої ним у довідці - розрахунку суми заборгованості зі сплати аліментів.

В свою чергу, судом першої інстанції при вирішенні питання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 не з'ясовано, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі (або частково), оскільки подані державним виконавцем матеріали подання не містять доказів повідомлення боржника про відновлення виконавчого провадження від 31 грудня 2015 року та про складання довідки - розрахунку заборгованості по аліментах від 15 січня 2016 року.

Судова колегія вважає, що наявні матеріали справи не підтверджують факту ухилення боржника ОСОБА_5 від виконання аліментних зобов'язань, а тому в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 слід відмовити.

За наведених обставин, колегія суддів, приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з постановлення нової ухвали з цього питання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва про тимчасове обмеження ОСОБА_5, (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань згідно виконання виконавчого провадження № 25446930 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2858 від 06.04.2010 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Судді: