У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його двоюрідний брат - ОСОБА_3, 1949 року народження. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, який належав померлому на підставі договору дарування від 2 серпня 1995 року. У ОСОБА_3 не було спадкоємців за законом перших трьох черг, він, як двоюрідний брат померлого, є його єдиним спадкоємцем за законом третьої черги за правом представлення. При реалізації права на спадкування йому стало відомо, що 21 листопада 2014 року померлий склав заповіт, згідно якого заповів усе своє майно відповідачу. Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Почтарьовим С.О., не підписаний особисто спадкодавцем з причин паралічу у нього рук. Посилаючись на те, що у ОСОБА_3 ніколи не було такого захворювання, заповіт складений з порушенням вимог закону щодо його форми та посвідчення, просив задовольнити позов.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року, позов задоволено. Встановлено нікчемність заповіту, вчиненого від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5, посвідченого 21 листопада 2014 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Почтарьовим С.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 467. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5846 грн 40 коп. витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, а на користь держави 243 грн 60 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, 1949 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.

У зв'язку з відсутністю у ОСОБА_3 спадкоємців за законом перших трьох черг, ОСОБА_1, як його двоюрідний брат, є єдиним спадкоємцем за законом третьої черги за правом представлення, родинні відносини яких підтверджуються: свідоцтвом про народження ОСОБА_1, свідоцтвом про шлюб від 14 травня 1941 року, свідоцтвом про народження матері ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, свідоцтвом про народження тітки позивача ОСОБА_6, свідоцтвом про шлюб від 14 січня 1949 року батьків ОСОБА_3 та свідоцтвом про народження останнього.

Відповідно до заповіту від 21 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Почтарьовим С.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 467, ОСОБА_3 заповідав все своє майно ОСОБА_2

Зі змісту заповіту вбачається, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не може сам підписати текст заповіт через параліч рук, його посвідчено в присутності свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та підписано ОСОБА_9 Заповіт прочитаний уголос заповідачем до його підписання в присутності запрошених ним свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України у її присутності іншою особою. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими, визначеними законодавством, посадовими чи службовими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

ОСОБА_1 вказував на те, що у його брата за життя не було ніяких хвороб рук та інших хвороб, які могли мати наслідком параліч рук, на підтвердження цих обставин посилався на листи комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» від 12 лютого 2015 року № 200 та 26 грудня 2014 року за № 1700.

Про відсутність паралічу рук у ОСОБА_3 показали свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були свідками при посвідченні заповіту, пояснили, що про наявність у ОСОБА_3 паралічу рук їм відомо не було, вважали, що вони підписуються в заповіті не у зв'язку з тим, що у спадкодавця є фізичні вади, а з метою підтвердити дійсність його волевиявлення.

Судами встановлено, що при посвідченні заповіту також були допущені порушення вимог ч. 5 ст. 1253 ЦК України, оскільки з показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вбачається, що свідки, які були запрошені для посвідчення заповіту, не зачитували його вголос.

Згідно з ч. 4 ст. 207 ЦК України текст правочину, якщо фізична особа не може підписатися власноручно, за її дорученням підписує інша особа.

Свідок ОСОБА_9 підтвердила, і ця обставина визнана відповідачем, що не отримувала ніякого доручення від ОСОБА_3 на підписання заповіту, а підписалася на прохання своєї дочки ОСОБА_2, в інтересах якої і укладався заповіт, чим порушені вимоги вказаної статті.

Також судом з показань свідка ОСОБА_11 встановлено, що він не був у кімнаті, де перебували нотаріус та ОСОБА_3 Заповіт, як свідком, ним підписувався на вулиці у автомобілі нотаріуса. Вголос заповіт не зачитувався, і ні по яким питанням з ОСОБА_3 21 листопада 2014 року він взагалі не спілкувався.

Крім того, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 підтвердили в суді той факт, що заповідач вголос текст заповіту не зачитував, при вчиненні нотаріальної дії в кімнаті разом з нотаріусом та ОСОБА_3 перебувала особа, в інтересах якої посвідчувався заповіт.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Встановивши те, що наявність у заповідача паралічу рук, його особисте прохання про підписання заповіту, не підтверджено належними та допустимими доказами, суди дійшли правильного висновку, що при його складанні порушено вимоги щодо форми та посвідчення, у зв'язку з чим обґрунтовано задовольнили позов.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова