Справа № 682/3346/15-ц
Провадження № 2/682/65/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.

при секретарі Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа відділ ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області, про звернення стягнення на автомобіль в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «ФК»Довіра та гарантія» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на автомобіль в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 29.05.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 172310 грн. для придбання транспортного засобу. З метою забезпечення виконання зобов»язання за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави №128423, згідно якого предметом застави виступив транспортний засіб марки «SUBARU» , модель LEGACU 2.5, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан номер шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, що належить останньому на праві власності. У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла заборгованість перед банком в сумі 183678 грн. 61 коп. 20 .04.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір факторингу за № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0, від 29.05.2008 року перейшло до ТОВ «ФК»Довіра та гарантія». Просив звернути стягнення на належний ОСОБА_1 автомобіль в погашення заборгованості за кредитним договором шляхом визнання за ТОВ «Фінансова компанія»Довіра та гарантія» права власності на транспортний засіб з можливістю вчинення подальших дій, пов»язаних з переоформленням автомобіля в органах ДАІ ,з правом зняття його з обліку та постановлення на облік, та, крім того, зобов»язати відділ ДВС зняти арешт з цього автомобіля, оскільки позивачу стало відомо про накладення арешту на цей же автомобіль в рамках інших виконавчих проваджень, відкритих не на користь позивача, і накладений арешт є перешкодою для реалізації ТОВ «ФК»Довіра та гарантія» свого права щодо задоволення вимог за рахунок заставленого майна.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав і пояснив, що у позовній заяві допущені технічні помилки. Зокрема, зазначено, що кредитний договір укладено з ОСОБА_1, тоді як фактично його укладено з ОСОБА_2, у резолютивній частини позовної заяви ставилась вимога про звернення стягнення на автомобіль марки «Міцубісі» та визнання права власності на автомобіль марки«SUBARU», а фактично звернути стягнення необхідно на автомобіль марки «SUBARU». Надав суду уточнення до позовної заяви, у яких просить звернути стягнення на вищевказаний автомобіль шляхом визнання за ТОВ «Фінансова компанія»Довіра та гарантія» права власності на транспортний засіб з можливістю вчинення подальших дій, пов»язаних з переоформленням автомобіля в органах ДАІ ,з правом зняття його з обліку та постановлення на облік та скасувати арешти на належний ОСОБА_1 автомобіль.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання вп»яте не з»явились. Згідно поштового повідомлення за місцем реєстрації не проживають Згідно ст. 74 ЦПК України у разі відсутності відповідачів за місцем реєстрації вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Причин неявки суду не повідомлено, заяв про розгляд справи у їх відсутність відповідачами не надано.

Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення.

Представник третьої особи - відділу ДВС Славутського МРУЮ Нікітчук Р.Є. посилається на думку суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задовленню.

Судом встановлено, що 29.05.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2. було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого банк надав їй кредит в сумі 172310 грн. для придбання транспортного засобу. Строк повернення кредиту 28 травня 2015 року(а.с.6-12).

З метою забезпечення виконання зобов»язання за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави №128423, згідно якого предметом застави виступив транспортний засіб марки «SUBARU» , модель LEGACU 2.5, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан номер шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, що належить останньому на праві власності. Згідно п. 1.3 цього договору заставою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов»язань за кредитним договором №0 від 29.05.2008 року. Згідно п. 2.1.1 договору застави у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем та/або боржником зобов»язань за кредитним договором або невиконання інших зобов»язань, забезпечених заставою за договором, заставодержатель має право задовільнити свої вимоги за рахунок предмету застави в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами, а згідно п. 2.1.2. договору у разі порушення заставодавцем обов»язків, встановлених договором, заставодержатель має право вимагати від заставодавця дострокового виконання зобов»язань за кредитним договором, а в разі невиконання цієї вимоги - звернути стягнення на предмет застави.Таке ж право передбачене ст.ст. 589, 590 ЦК України. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання,забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання… Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом . Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк(термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Позичальник ОСОБА_2 не виконує договірних зобов»язань по поверненню кредиту і допустила заборгованість в сумі 183678 грн. 61 коп. Ця сума стягнута з відповідачів солідарно заочним рішенням Славутського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року, що вбачається з ухвали цього ж суду від 17.08.2015 року, якою було замінено стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «ФК»Довіра та гарантія» на стадії виконання цього рішення. Як вбачається з пояснень представника третьої особи державного виконавця Нікітчука Р.Є. рішення до цього часу не виконане і борг в сумі 183678 грн.61 коп. рахується за відповідачами.

Згідно договору факторингу № 17 від 20.04.2015 року, що укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія» «Довіра та гарантія», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 29.05.2008 року(а.с.20-26). Отже, позивач вправі вимагати звернення стягнення на предмет застави у зв»язку з невиконанням відповідачами зобов»язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 24 Закону України»Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов»язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно з цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов»язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати уДержавному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Частиною 1 статті 25 названого Закону передбачено, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов»язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Статтею 26 зазначеного Закону визначені конкретні позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження і , зокрема,передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов»язання в порядку, встановленому цим Законом. Такий спосіб звернення стягнення на заставлене майно як визнання права власності на нього законом не передбачений.Положеннями ст. 27 названого Закону передбачено, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов»язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлене зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію:

1) зміст порушення, вчиненого боржником;

2)загальний розмір невиконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги;

3)опис предмета забезпечувального обтяження;

4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов»язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувача;

5)визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач;

6)вимогу до боржника виконати порушене зобов»язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Отже, звернення стягнення на предмет застави заставодержателем шляхом передачі у власність є позасудовим способом звернення стягнення на предмет застави і передбачає, що позивач перед зверненням до суду з такими вимогами повинен був вчинити дії, передбачені ст. 27 Закону України»Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме запропонувати відповідачам передати йому у власність предмет застави і зареєструвати у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також направити іншим зареєстрованим обтяжувачам, якщо вони були встановлені, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання згідно з вимогами чинного законодавства. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов»язок щодо передачі цього предмета у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Позивач обрав способом звернення стягнення визнання права власності на транспортний засіб, що законом не передбачено, а, обравши способом позасудового врегулювання спору звернення стягнення шляхом передачі транспортного засобу у власність, повинен був дотриматись передбаченого законом порядку, тобто перед зверненням до суду виконати вимоги Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чого ним не зроблено. Доказів, що спростовували б зазначене, позивачем не надано.З врахуванням викладеного в позові про звернення стягнення на транспортний засіб шляхом визнання права власності на нього за позивачем повинно бути відмовлено, оскільки такого способу звернення стягнення закон не передбачає , а вимоги про звернення стягнення шляхом передачі у власність або іншим шляхом з дотриманням вищевказаних положень чинного законодавства позивач не ставить .У зв»язку з цим відсутні також підстави для задоволення позову з частині зняття арешту з транспортного засобу, що накладений у зв»язку з виконанням рішення суду від 10.12.2014 року та на виконання інших судових рішень.

Керуючись ст.ст.24, 26, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», 8,10, 212, 213, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

товариству з обмеженою відповідальністю»Фінансова компанія»Довіра та гарантія» в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на автомобіль марки «SUBARU» , модель LEGACU 2.5, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан номер шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, шляхом визнання права власності на нього, зняття арешту відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: