Справа № 520/3635/16-ц
Провадження № 2-сз/520/59/16
УХВАЛА

про відмову у поверненні надмірно сплаченого судового збору

27.09.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про повернення зайво внесеної суми судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2016 року представник заявника ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просить повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зайво сплачений судовий збір у розмірі 13 311, 48 гривень.

Сторони по справі у судове засідання не зявились, про час дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином. Клопотань та заяв про відкладання розгляду заяви до суду не надходило. Не явка сторін не перешкоджає розгляду даної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачений виключний перелік підстав, за яких сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, а саме, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі.

Крім цього в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснює, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК України). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір»); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Пунктом 44 вказаної Постанови передбачено, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов'язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, встановлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми

Судом встановлено, що 01.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та згідно редакції від 06.06.2016 року просив ухвалити рішення, яким визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на ? частину трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 19.05.1999 року, посвідченим державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий номер 5-1068. Стягнути з ОСОБА_2 та його користь 8 390 гривень як компенсацію понесених судових витрат, а саме 6 890 гривень сума судового збору при подання позову та 1500 гривень витрати на правову допомогу.

При подані вказаного позову позивачем ОСОБА_1 було сплаченого судовий збір у розмірі 6890 гривень, що підтверджується квитанцією № 17 від 31.03.2016 року, оскільки ціна позову не була визначеною.

Суд вважає, що вищевказана сума судового збору сплачена у відповідності до вимог чинного законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається зокрема у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», встановлена у 2016 році мінімальна заробітна плата в місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень.

У відповідності до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому ціна позову не відповідає дійсній вартості майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно п. а ч.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.06.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

До вказаної апеляційної скарги позивачем було надано квитанцію № 125-25021D/1 від 13 червня 2016 року про сплату судового збору у розмірі 7 579 гривень, що відповідає вимогам пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) згідно якого за подання апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір, що підлягає сплаті, складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 19.07.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення. Позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, що складається з трьох кімнат, загальною площею 67,7 кв.м., житловою 44,1 кв.м., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2317,52 гривень, в решті позову відмовлено.

Таким чином, заява про повернення надмірно сплаченого судового збору не підлягає задоволенню, оскільки, на думку суду, судовий збір як за подання позовної заяви, так і за подачу апеляційної скаршги було сплачено в належному розмірі, що відповідає частині 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 209, 210, 293 ЦПК України, ст.. 7 ЗУ «Про судовий збір» суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення зайво внесеної суми судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`яти днів.

Суддя Куриленко О. М.