Провадження №2/200/2344/16
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 лютого 2016 року Бабушкінський районний суд м. Днепропетровска в складі: головуючого, судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог, послався на те, що він з 22.02.2013 року перебував у трудових відносинах із відповідачем.

Згідно з Наказом №835-к від 31.07.2015р., 04.08.2015 року позивач був звільнений з посади слюсаря ремонтника шостого розряду на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

На день звільнення з роботи відповідачем було нараховано заробітну плату за період з 01.01.2015р. по 04.08.2015р. в сумі 15 755,26 грн.

В день звільнення позивач не отримав розрахунку та до теперішнього часу відповідач ухиляється від сплати заборогованості за всіма виплатами, що належать до сплати в день звільнення, що порушує його трудові права. Тому позивач просить стягнути з відповідача середній заробітком за час затримки при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 7 831,78 грн., та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник ПрАТ «ОСОБА_2 Інк.» в судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дйшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач з 22.02.2013 року працював на ПрАТ «ОСОБА_2 Інк», згідно наказу №209-к від 21.02.2013 року.

Згідно з Наказом №835-к від 31.07.2015р., позивач був звільнений з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату.

На день звільнення з роботи відповідачем було нараховано заробітну плату за період з 01.01.2015р. по 04.08.2015р. в сумі 15 755,26 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідач не надав доказів погашення заборгованості по заробітній платі позивача, тому суд приходить до висновку, що дана невиплата заробітної плати в розмірі 15 755 грн. 26 коп. та вихідної допомоги в розмірі 1 816 грн. 65 коп., які підлягають виплаті в день звільнення працівника, є порушення трудового закондавства та виною відповідача.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що розрахункові суми позивачем в день звільнення не отримані, а тому у відповідності до ч.1ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Середньоденна заробітна плата позивача становить 80 грн. 74 коп. грн., тому відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за 59 днів прострочення розрахунку при звільненні за період з 05.08.2015 року по 17.12.2015 року у розмірі 7 831 грн. 78 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що відповідачем порушено трудове право на своєчасне отримання заробітної плати та всіх виплат, що підлягають сплаті при звільненні, що призвело до його моральних страждань у вигляді відновлення свого порушеного права, додавати додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. за вимогу матеріального характеру та 551 грн. 20 коп. за вимогу щодо стягнення моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене та керуючисьст.ст.10,11,57,60,88,212,214,215,222,224-226 ЦПК України, ст.ст.115, 116, 117, 237-1 КЗпП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні 7 831,78 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 12 831 грн. 78 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Інк.» () на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: Т.Ю. Єлісєєва