Справа № 442/5998/15 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/3582/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Крайник Н.П.,

суддів: Мельничук О.Я., Савуляка Р.В.,

при секретарі Куцику І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 за участю третьої особи Національного банку України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ«Дельта Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 та просило в рахунок погашення заборгованості в розмірі 177 607,58 грн. за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 31 в будинку 94, яка знаходиться по вулиці Володимира Великого, в м. Дрогобичі Львівської області та визнати за ним права власності на вказану квартиру.

Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.09.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №88009, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 147 943,00 грн. з розрахунку 21,49 % річних на строк до 26.09.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором було укладено іпотечний договір від 26.09.2012 року, відповідно до умов якого відповідач передала позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 31 в будинку № 94, яка знаходиться по вулиці Володимира Великого, в м. Дрогобичі Львівської області. Зазначає, що 02.12.2013 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем ОСОБА_2

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору, у відповідача утворилася заборгованість на суму 177 607, 58 грн. з яких : 134 625.01 грн. сума заборгованості за кредитом та 42 982,57 грн. сума заборгованості за відсотками. За таких обставин, позивач вважав, що у нього виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком шляхом визнання права власності на іпотечне майно за ПАТ «Дельта Банк».

Оскаржуваним заочним рішенням у задоволені позову відмовлено.

Заочне рішення суду оскаржило ПАТ «Дельта Банк».

Вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором станом на 28.07.2015 року в неї утворилась заборгованість в розмірі 177 607, 58 грн. Стверджує, що поданий розрахунок є належним доказом підтвердження заборгованості відповідачки перед банком. Звертає увагу на те, що саме позивач обирає певний спосіб правового захисту і це є правом позивача, а не обовязком. Вважає безпідставним висновок суду про недоведеність позивачем права вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки та зазначає, що заміна кредитора не є підставою для невиконання зобовязань за кредитним договором.

Просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 26.09.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №88009, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 147 943,00 грн. з розрахунку 21,49 % річних та кінцевим терміном повернення до 26.09.2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №88009 від 26.09.2012 між ПАТ «Астра Банк»та ОСОБА_2 26.09.2012 року укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку передано нерухоме майно: квартиру № 31 в будинку 94, яка знаходиться по вулиці Володимира Великого, в м. Дрогобичі Львівської області.

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк»та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора за кредитними та забезпечувальними договорами, втому числі і за кредитним договором №88009 від 26 вересня 2012 року та договором іпотеки, укладеним 26 вересня 2012 року з ОСОБА_2 (а.с. 15-16).

Оскільки ОСОБА_2 належним чином умов кредитного договору не виконувала у неї утворилася заборгованість на суму 177 607, 58 грн. з яких: 134 625.01 грн. сума заборгованості за кредитом та 42 982,57 грн. сума заборгованості за відсотками, у звязку з чим Банком було обрано такий спосіб захисту свого права щодо погашення заборгованості за кредитним договором, як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на іпотечне майно.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заборгованості відповідача перед банком, не подано належних доказів на підтвердження відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, позивач не звернувся до відповідача з досудовою вимогою про повне погашення заборгованості, не провів оцінку предмета іпотеки та на підставі цього прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може у звязку з наступним.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечені іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно ч.3 ст.37 Закону Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності.

Пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року, виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, статей 33, 36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Відповідно до п. 5.7 договору іпотеки, укладеного між ПАТ «Астра Банк»та ОСОБА_2 26.09.2012 року звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку».

Згідно п. 5.8 договору іпотеки, укладеного між ПАТ «Астра Банк»та ОСОБА_2 26.09.2012 року право вибору способу задоволення вимог належить Іпотекодержателю.

З наведеного випливає, що позивач підставно звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права, надавши належні докази на підтвердження заборгованості відповідача за кредитним договором.

Доводи суду першої інстанції про відсутність оцінки предмету іпотеки не заслуговують на увагу, оскільки згідно розділу VII Листа Верховного Суду від 01.02.2015 року «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» початкова ціна предмета іпотеки не береться до уваги судом у разі заявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього, так як згідно із ч. 3 ст. 37 Закону N 898-IV іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність ПАТ «Дельта Банк» слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 за участю третьої особи Національного банку України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 88009 від 26.09.2012 року, укладеним між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_2 на суму 147 943 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 3, загальною площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. В.Великого, буд. 94 шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» ()) предмета іпотеки у власність відповідно до іпотечного договору від 26.09.2012 року, укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_2 на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії реєстрації права власності на іпотечне майно.

Припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_2 на квартиру № 3, загальною площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. В.Великого, буд. 94.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 3729, 76 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н.П

Судді: Мельничук О.Я.

ОСОБА_3