У Х В А Л А

Справа № 336/5452/16-ц

Пр. № 2/336/2813/16

м. Запоріжжя 25 листопада 2016 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про визнання договору недійсним, захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом.

У позові вказує, що 07.03.2007 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, за умовами якого, позивачу був наданий кредит у розмірі 22 500,00 доларів США строком до 07.03.2027 року зі сплатою процентів у розмірі 11,5 % річних для купівлі будинку загальною площею 137,8 кв.м, за адресою м. Запоріжжя, вул.. Волгодонська, 14-а, а позивач зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки визначені договором.

Позивач вважає, що вказаний договір є недійсним з наступних підстав.

Відповідач в порушення ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживача» не надав позивачу інформацію, що є обовязковою, а саме повинен був повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, зокрема мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговування та повернення) та інше.

У звязку із чим відповідач не повідомив позивача у письмовій формі перед укладенням договору про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача, тип відсоткової ставки, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За таких умов, відповідач знехтував правом позивача на інформацію, адже не виключено, що позивач могла б відмовитись від отримання кредитних коштів після надання їй повної інформації.

З урахуванням викладеного відповідач діяв всупереч положень ЗУ «Про захист прав споживача», що також порушує умови ст.. 203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір укладений між сторонами 07.03.2007 року.

Проте суд, вивчивши подану позовну заяву вважає її такою, що не відповідає вимогам ЦПК, оскільки до позову не долучено доказу про сплату судового збору. При цьому в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Так, позивач у позові просить звільнити його від оплати судового збору.

За вимогами ч.1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Проте позивачем не було надано доказів щодо його майнового стану, враховуючи який, суд міг би звільнити його від оплати судового збору, відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України до позову додається документ про сплату судового збору. Такий документ у матеріалах, що додаються до позовної заяви, відсутній.

З 1 вересня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким змінено ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів і перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тощо.

За змістом змін до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", які прийняті пізніше, ніж Закон України "Про захист прав споживачів", убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання заявника на положення Закону України "Про захист прав споживачів" не можуть бути взяті до уваги.

Отже, у даному випадку заявникові за вимогу немайнового характеру необхідно було сплатити судовий збір.

На адресу суду слід надіслати оригінал документу про сплату судового збору.

В порядку ст. 121 ЦПК України для виправлення зазначених недоліків треба дати строк заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 121, 207 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її клопотання про звільнення від оплати судового збору.

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про визнання договору недійсним, захист прав споживачів, - та надати позивачу строк для виправлення виявлених судом недоліків - три дні з моменту отримання цієї ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі неусунення виявлених недоліків у встановлений судом строк позов підлягає залишенню без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.В. Зарютін