АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 2-о-101/2011
Номер провадження 22-ц/791/1998/16 Головуючий в І інстанції Калімбет Л.І.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Вербицької Л.І.,
Радченка С.В.,
за участю секретаря:Кутузової А.В.,
за участю прокурора:Пуляєва І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 27.07.2011 року у справі за заявою прокурора Генічеського району Херсонської області в інтересах держави в особі Чонгарської сільської ради про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року до суду із зазначеною заявою звернувся прокурор Генічеського району Херсонської області в інтересах держави в особі Чонгарської сільської ради, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що проведеною прокуратурою району перевіркою встановлено, що у квітні 2001 року померла ОСОБА_7, яка проживала на території Чонгарської сільської ради. Спадщину померлої громадянки ніхто не приймав. У померлої ОСОБА_7 спадкоємці на території сільської ради не проживають, а померла постійно до дня смерті проживала сама за адресою АДРЕСА_1. У зв'язку з наведеним, просить суд визнати спадщину ОСОБА_7, яка померла у квітні 2011 року, відумерлою, та визнати майно, що належить ОСОБА_7 на час смерті, у тому числі земельну ділянку (пай) площею 7,69 гектарів, вартістю 52 118,75 грн. власністю територіальної громади Чонгарської сільської ради Генічеського району.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 27.07.2011 року заяву прокурора Генічеського району в інтересах держави в особі Чонгарської сільської ради задоволено. Визнано спадщину ОСОБА_7, яка померла у квітні 2001 року - відумерлою. Визнано майно, що належало ОСОБА_7 на час смерті, у тому числі земельну ділянку (пай) площею 7,69 гектарів, вартістю 52 118,75 грн. - власністю територіальної громади Чонгарської сільської ради Генічеського району.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_6, подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що після смерті ОСОБА_7 спадкоємиці за законом ОСОБА_6 залишилась у спадок - земельна ділянка розміром 8,08 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 20.06.1999 року. Оригінал вказаного сертифікату весь цей час перебуває у ОСОБА_6 і вона хоч і не кожен рік, але отримувала плату за користування цією землею від орендарів. 26.03.2012 року ОСОБА_6 звернулася до Генічеської районної державної нотаріальної контори і за її заявою була заведена спадкова справа № 91 після смерті ОСОБА_7 06.07.2016 року ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначений сертифікат (реєстр №966). На підставі чого, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію прокурор Генічеського району Херсонської області посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_6 просив про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Представниця ОСОБА_6 - ОСОБА_8, у судовому засіданні, на задоволенні апеляційної скарги наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

Прокурор Пуляєв І.В., у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до суду не з'явилися, про причини неявки не повідомили,заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_7, яка померла у квітні 2001 року, відсутні спадкоємці, які б могли прийняти спадщину, що вбачається з довідки Генічеської державної нотаріальної контори, де зазначено, що спадкова справа до майна ОСОБА_7 не заводилася.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто коли був чинний ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Місцевим судом неправильно застосовано норма матеріального права, а саме ст.1277 ЦК України у редакції 2003 року, оскільки на час відкриття спадщини вона не існувала та спірні відносини не регулювала.

Пунктом 4,5 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України передбачено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 525 ЦК УРСР ( в редакції чинній на момент спірних правовідносин) передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст.21 цього Кодексу.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.549 ЦК УРСР).

Статтею 555 ЦК УРСР передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу): якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Згідно ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Враховуючи те, що апелянт не був залучений судом першої інстанції до участі у розгляді справи, що позбавило його можливості подати докази суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції були досліджені докази, надані апелянтом на підтвердження доводів апеляційної скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянткою надано апеляційному суду довідку №900/01-16 від 04.07.2012 року в якій зазначено, що в Генічеській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 91/12 від 26.03.2012 року після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкала в АДРЕСА_2, де спадкоємницею за законом є її донька ОСОБА_6 Спадщина після смерті ОСОБА_7 перебуває на стадії переоформлення (а.с.21).

06.07.2016 року ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КПСП «Чонгар», розташованого на території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, розміром 8,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлій на 10.01.1997 року Генічеською райдержадміністрації Херсонської області та зареєстрованого 20.06.1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №228 (а.с.22).

Крім того, на протязі декількох років ОСОБА_6 отримувала плату за користування земельної частки від орендарів. Цей факт, а також те, що у ОСОБА_6 перебував оригінал сертифікату на право на спірну земельну частку (пай) свідчить про те, що апелянтка вступила у володіння та управління спадковим майном, а відтак і прийняла спадщину у спосіб, який був передбачений п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який регулював спірні правовідносини на час їх виникнення. Названі обставини виключають можливість визнання спадщини відумерлою, а відтак і задоволення заяви прокурора.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про відумерлість спадщини у вигляді права власності на земельну частку (пай) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), що належала померлій ОСОБА_7, суд першої інстанції належним чином не з'ясував всіх обставин справи, не встановив коло спадкоємців, не залучив заінтересованих осіб до участі у справі, що призвело до неправильного вирішення по суті.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими так як апелянткою прийнято спадщину в порядку встановленому Цивільним кодексом та оформлено право спадщину за законом, а висновки суду про визнання спадщини відумерлою безпідставними, у зв'язку з чим рішення суду на підставі п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 27.07.2011 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким прокурору Генічеського району Херсонської області у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

С.В.Радченко