_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/1298/2012
Провадження № 4-с/520/125/16
УХВАЛА

30.09.2016 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за скаргою

Боржниці ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 і на постанову державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_4) О.В. звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2 від 25.12.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і на постанову державного виконавця Малиновського ВДВС м.Одеси ОСОБА_3 від 01.06.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Скаржниця вимагає визнати постанови незаконними і скасувати постанови, посилаючись на порушення державними виконавцями вимог ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» та ЗУ «Про іпотеку». У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники Київського ВДВС і Малиновського ВДВС до суду не зявились, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили

Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:

Заочним рішенням Київського райсуду м.Одеси від 28.08.2012 року задоволені позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_5 та Кредит» до ОСОБА_4 і ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором. З відповідачів в солідарному порядку на користь позивача стягнуті грошові кошти в сумі 178978,86 грн. На примусове виконання рішення 29.10.2012 року Київським райсудом м.Одеси видано виконавчий лист №1512/1298/1212.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ОСОБА_2 від 10.03.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1512/1298/2012 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «БАНК ОСОБА_5 і Кредит» грошових коштів в сумі 178978,86 грн.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем 25.12.2015 року винесено постанову про арешт усього майна, належного боржнику, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою державного виконавця Малиновського ВДВС ОСОБА_3 01.06.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1512/1298/2012 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «БАНК ОСОБА_5 і Кредит» грошових коштів в сумі 178978,86 грн. В той же день 01.06.2016 року державним виконавцем Прокопець Ю.Р. для забезпечення вимог стягувача на все майно ОСОБА_6, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладено арешт і оголошено забору на відчуження цього майна.

Боржниця скаржниця за цією справою стверджує, що постанови державних виконавців про арешт майна і оголошення заборони на його відчуження не відповідають вимогам закону. Квартира №48 в будинку №178 по вул. .Люстдорфська дорога в м.Одеса належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 8 травня 2002 року (реєстрація права власності виконана КП «ОМБТІ і РОН» 07.06.2002 року). Вказана квартира за договором іпотеки, укладеним 10.05.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_6 і за договором іпотеки, укладеним 29.01.2007 року між тим ж сторонами, передана в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» у якості забезпечення виконання ОСОБА_6 зобовязань за кредитними договорами від 03.05.2006 року і від 29.01.2007 року.

ОСОБА_6 вважає, що державними виконавцями порушено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений ЗУ «Про іпотеку» і іпотечними договорами. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. У даному випадку визначені законом і договором способи відсутні. ОСОБА_6 стверджує, що постанова державного виконавця від 25.12.2015 року і постанова від 01.06.2016 року порушують її права власності на квартиру, тому вимагає скасувати постанови державних виконавців. Крім того, представник скаржниці посилався на наступне: у 2008 році договір кредиту ПАТ «Банк «ОСОБА_5 і Кредит» уклав з ОСОБА_4 (ОСОБА_6 є поручителем за цим договором) і у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_4 і Банком «ОСОБА_5 та Кредит» було укладено 17.09.2008 року договір застави автомобіля, за умовами якого ОСОБА_4 передав банку в заставу належний йому автомобіль марки CYERY TIGGO, 2008 року випуску.

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Ст.383 ЦПК України передбачає, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх право чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ч.1ст.6 та ст.11 зазначеного Закону державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ, визначений у ст.17 Закону і поданий за заявою стягувача (його представника) про примусове виконання рішення. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України "Про виконавче провадження"., а порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку", що зазначено частиною восьмою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження".

За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У даному випадку суд встановив, що державними виконавцями в ході виконання виконавчого листа про стягнення грошових коштів на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_5 і Кредит» винесені постанови про арешт і заборону на відчуження квартири, що перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсиббанк», тому суд визнає вимоги скаржниці в частині неправомірності постанов щодо арешту і заборон на відчуження квартири. Постанови державних виконавців щодо арешту іншого майна, належного скаржниці, суд вважає правомірними і не підлягаючими скасуванню.

Керуючись ст.383,386,387 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 і на постанову державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірними і скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 25.12.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і постанову державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 від 01.06.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині арешту і оголошення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6.

В іншій частині скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.