Справа № 371/330/15-ц Головуючий у І інстанції Гаврищук А. В.
Провадження № 22-ц/780/4575/16 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 58 27.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції Київської області про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області від 20 травня 2016 року ВП № 51187047 «Про відмову у відкритті виконавчого провадження»; зобов'язати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області Клименко Л.В. винести постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 04 червня 2015 року, виданим Миронівським районним судом Київської області у цивільній справі № 371/330/15-ц.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням суду задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_4 борг за договором позики на загальну суму 253 314 грн. 84 коп. На підставі судового рішення видано виконавчий лист. Державний виконавець Клименко Л.В. незаконно та безпідставно відмовила у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №371/330/15-ц та повернула виконавчий лист у зв'язку з відсутністю рахунків для перерахування коштів.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області Клименко Л.В. від 20 травня 2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 51187047 з виконання виконавчого листа № 371/330/15-ц, виданого 04 червня 2015 року.

В іншій частині скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду в частині залишення без задоволення вимог скарги щодо зобов'язання старшого державного виконавця відділу винести постанову про відкриття виконавчого провадження та постановити в цій частині нову ухвалу, якою скаргу задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що залишаючи без задоволення вказану вимогу, суд першої інстанції фактично позбавив ОСОБА_2 можливості пред'явити виконавчий лист до виконання, оскільки строк пред'явлення виконавчого листа сплив не по вині скаржника. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні витрат на правову допомогу.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 18 травня 2015 року у цивільній справі №371/330/15-ц стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість на загальну суму 253 314 грн. 84 коп.

Виконавчий лист у справі №371/330/15-ц про стягнення вказаної заборгованості судом було видано 04 червня 2015 року.

11 травня 2016 року до ВДВС Миронівського районного управління юстиції у Київській області було подано виконавчий лист.

Згідно постанови державного виконавця ВДВС Миронівського РУЮ у Київській області від 20 травня 2016 у відкритті виконавчого провадження відмовлено, а виконавчий лист повернуто заявнику. У постанові зазначено, що документ про примусове виконання не відповідає вимогам п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у супровідному листі та у виконавчому документі відсутні рахунки для перерахування коштів.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги в частині зобов'язання старшого державного виконавця відділу винести постанову про відкриття виконавчого провадження, суд першої виходив з того, що підстави для відкриття виконавчого провадження, визначені ст. 25 Закону України «Про відкриття провадження». Належним способом захисту порушеного права заявника є виключно задоволення першої вимоги.

Колегія суддів погоджується в цій частині з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, державний виконавець в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний відкрити виконавче провадження після надходження виконавчого документа від стягувача.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні скарги, ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції фактично позбавив ОСОБА_2 можливості пред'явити виконавчий лист до виконання, оскільки строк пред'явлення виконавчого листа сплив не по вині скаржника.

Так, строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлені ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи - відповідні виконавчі листи, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано випадки переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання, зокрема, вказано, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 пред'явила виконавчий лист до виконання у межах встановленого законом строку. Таким чином, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання було перервано 11 травня 2016 року і у зв'язку з цим його було поновлено. Таким чином, доводи апелянта щодо позбавлення її можливості пред'явити виконавчий лист до виконання не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги, щодо не вирішення судом питання про розподіл судових витрат, колегія суддів не може взяти до уваги, як підставу до скасування оскаржуваної ухвали, оскільки таке порушення не свідчить про незаконність ухвали суду та може бути виправлене у спосіб визначений ч. 1 п. 4 ст. 220 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в частині зобов'язання старшого державного виконавця відділу винести постанову про відкриття виконавчого провадження, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, висновки суду відповідають фактичним обставинам справа і доводами апеляційної скарги не спростовані.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317-319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.