АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Невідомої Т.О.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів про переведення та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів про переведення та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив суд стягнути з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» на його користь 1 300 000,00 грн. майнової шкоди витрат на ліки та лікувальний масаж та 5 000 000,00 грн. моральної шкоди, а також стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 300 000,00 грн. на відшкодування витрат на ліки та лікувальний масаж та 5 000 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, з кожного.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що відповідно до наказу № 16-п від 15.02.2011 р. він був прийнятий на посаду помічника директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування».

Справа № 761/7163/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12266/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Наказом № 17-п від 17.02.2011 р. його було переведено на посаду першого заступника директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування».

16.05.2012 р. колишній директор Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» ОСОБА_2 із застосуванням морального та психологічного тиску, з погрозами щодо звільнення видав наказ № 110-п про переведення його на посаду помічника директора.

Наказом №08-п від 14.01.2013 р. колишній директор Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» ОСОБА_5 незаконно перевів його на посаду начальника Центрального розподільчого складу, а 23.01.2014 р. наказом № 17-к його було переведено на посаду начальника відділу постачання. З зазначеними наказами він не був ознайомлений.

16.06.2015 р. директор Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» ОСОБА_3 із застосуванням морального та психологічного тиску на підставі наказу № 151-к звільнив його з посади начальника відділу постачання.

Посилаючись на те, що зазначені накази є незаконними і такими, що видані з порушенням його трудових прав, вчинені із застосуванням морального та психологічного тиску та погроз, без погодження з профспілковою організацією та, що звільнення відбулося без нарахування і виплати заробітної плати, просив його вимоги задовольнити.

16.08.2016 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на всіх рахунках Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» в межах ціни позову та позовних вимог на суму 3 492 000,00 грн., а також на грошові кошти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в межах ціни позову та позовних вимог на суму по 300 000,00 грн. кожного з цих відповідачів, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2016 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд дійшов помилкового висновку про те, що заявник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження утруднення виконання рішення суду, оскільки не урахував надані ним докази щодо ігнорування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 участі у судових засіданнях у цій справі та інших справах за його позовами, а також негативне сальдо фінансової діяльності Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» та його збиткової діяльності, відсутність аудиторських висновків фінансово-господарської діяльності, наявність арештованих рахунків у виконавчих провадженнях, що перебувають на виконанні у державній виконавчій служб, затримка у виплаті заробітної плати працівникам та переведення майже їх всіх в режим роботи на Ѕ посадового окладу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» та інші відповідачі в судове засідання не зЧявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема у спосіб накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Накладення арешту на всі рахунки Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» в межах позовних вимог може перешкодити його господарській діяльності та призвести до її зупинки, що призведе до порушення прав інших осіб у зв'язку із застосуванням такого заходу забезпечення позову.

Крім того ОСОБА_1 не надав доказів які б свідчили про утруднення виконання можливого рішення суду відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та не довів, що саме між цими особами і ним виник трудовий спір.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, а тому колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 154, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16серпня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: