Провадження № 22-ц/779/1915/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.

за участю секретаря: Шемрай Н.Б.

сторін: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідачки ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, відповідачки ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання шлюбу неукладеним, визнання свідоцтв про право на спадщину та право власності недійсними, визнання договорів недійсними, визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

29.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що в процесі оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_8 йму стало відомо, що спадкоємцем за законом також є ОСОБА_5, дружина померлого. В державного нотаріуса Антонюк Л.І. ним було з'ясовано, що згідно довідки виданої органом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було повторно укладено шлюб 20.10.2005 року. Між сторонами виник спір щодо спадкування, тому позивач звернувся до суду із позовом про скасування свідоцтва про право на спадщину. Також у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу підпису померлого на актовому записі про шлюб. Експертом надано суду висновок про те, що підпис у актовому записі про шлюб виконано не ОСОБА_8 а іншою особою. А тому він звернувся в суд з наведеним позовом про визнання шлюбу неукладеним, оскільки рішенням суду від 22 вересня 2015 року позивачу відмовлено у задоволенні позову про визнання шлюбу недійсним, визнання свідоцтва про право власності та право на спадщину недійсним, визнання права власності, позбавлення права на спадщину.

В судовому засіданні 07 грудня 2015 року представники позивача подали заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просять: визнати шлюб неукладеним, визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані на ім'я ОСОБА_5, визнати недійсними свідоцтва про право власності видані на ім'я ОСОБА_5 на 1/2 частку у праві спільної власності подружжя, мотивуючи тим, що оскільки шлюб між сторонами неукладений, то відповідачка не мала права на 1/2 частку у спільному майні подружжя, яке набуто під час шлюбу та не мала права на спадщину за законом як дружина померлого.

28 січня 2016 року представник позивача знову подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить: визнати шлюб неукладеним, визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані на ім'я ОСОБА_5, визнати недійсними свідоцтва про право власності видані на ім'я ОСОБА_5 на 1/2 частку у праві спільної власності подружжя, визнати недійсними договори дарування від 31.08.2013 року 3/4 домоволодіння та від 04.09.2013 року часток земельної ділянки, які укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 3/4 частки земельної ділянки, 3/4 частки домоволодіння та 1/4 частки квартири, визнання права власності на домоволодіння, земельну ділянку, 1/2 частки квартири та грошові вклади, мотивуючи тим, що в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову з'ясувалось, що ОСОБА_5 після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом відчужила свою частку земельної ділянки та домоволодіння на користь ОСОБА_7 на підставі договорів дарування, які є недійсними, оскільки шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є неукладеним, ОСОБА_5 не мала права на спадкування, а тому не могла розпоряджатись майном. Оскільки право позивача на майно померлого ОСОБА_8 не визнається, то позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 01 лютого 2016 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_7.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01.08.2016 року позов задоволено. Визнано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зареєстрований Івано-Франківським ДРАЦС 20.10.2005 року, неукладеним.

Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на ім'я ОСОБА_5 державним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Антонюк Лесею Іванівною на майно ОСОБА_8, а саме:

- свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №2-702 від 22.07.2013 року на 1/4 земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1860 га, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3;

- свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №2-705 від 22.07.2013 року на 1/4 частину домоволодіння що знаходиться в АДРЕСА_1;

- свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №2-700 від 19.07.2013 року на 1/4 частини квартири АДРЕСА_2;

- свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №2-708 від 22.07.2013 року на 1/4 частину автомобіля марки Opel, модель Combo, випуску 2003 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, тип ТЗ - легк. пасажирський - В, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_1.

- свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №2-538 від 03.07.2013 року на 1/4 грошових вкладів з процентами та компенсаціями в ПАТ «Ідея Банк», в Івано-Франківському обласному управлінні Ощадного банку України, в ПАТ «КБ Актив-банк»:

депозитний рахунок в ПАТ «Ідея Банк» - договір № N90.00.109094 від 27.03.2012 року. Залишок на рахунку станом на 01.08.2012 року становить 21350,00 грн., сума нарахованих відсотків - 1543,50 грн.;

депозитний рахунок в ПАТ «Ідея Банк» - договір № N90.00.117397 від 08.05.2012 року. Залишок на рахунку станом на 01.08.2012 року становить 7000,00 дол. США, сума нарахованих відсотків - 138,16 дол. США;

по компенсаційному НОМЕР_6 (залишок вкладу 3 368 грн. 40 коп.) в ТВБ №10008/048 Івано-Франківського обласного управління Ощадного банку України;

договір строкового банківського вкладу «Актив прибутковий» №0907/02-Ф від 07.09.2011 року залишок коштів на рахунку НОМЕР_5 становить 5474,49 дол. США та нараховані відсотки в ПАТ «КБ Актив-банк».

Визнано недійсними свідоцтва про право власності видані на ім'я ОСОБА_5 державним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Антонюк Лесею Іванівною на 1/2 частку у праві спільної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу з ОСОБА_8, а саме:

- свідоцтво про право власності від 18.12.2012 року зареєстроване в реєстрі за № 2-2049 на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1860 га, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_3.

- свідоцтво про право власності від 18.12.2012 року зареєстроване в реєстрі за № 2-2047 на 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1.

- свідоцтво про право власності від 18.12.2012 року зареєстроване в реєстрі за № 2-2051 на 1/2 частку автомобіля марки Opel, модель Combo, випуску 2003 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, тип ТЗ - легк. пасажирський - В, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_1.

- свідоцтво про право власності від 18.12.2012 року зареєстроване в реєстрі за № 2-2053 ОСОБА_5 на 1/2 частку грошових вкладів з процентами та компенсаціями в ПАТ «Ідея Банк», в Івано-Франківському обласному управлінні Ощадного банку України, в ПАТ «КБ Актив-банк»:

депозитний рахунок в ПАТ «Ідея Банк» - договір № N90.00.109094 від 27.03.2012 року. Залишок на рахунку станом на 01.08.2012 року становить 21350,00 грн., сума нарахованих відсотків - 1543,50 грн.;

депозитний рахунок в ПАТ «Ідея Банк» - договір № N90.00.117397 від 08.05.2012 року. Залишок на рахунку станом на 01.08.2012 року становить 7000,00 дол. США, сума нарахованих відсотків - 138,16 дол. США;

по компенсаційному НОМЕР_6 (залишок вкладу 3 368 грн. 40 коп.) в ТВБ №10008/048 Івано-Франківського обласного управління Ощадного банку України;

договір строкового банківського вкладу «Актив прибутковий» №0907/02-Ф від 07.09.2011 року залишок коштів на рахунку НОМЕР_5 становить 5474,49 дол. США та нараховані відсотки в ПАТ «КБ Актив-банк».

Визнано недійсним договір дарування за реєстровим № 1132 від 31.08.2013 року 3/4 часток домоволодіння що знаходиться в АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Засєдько Надією Ігорівною.

Визнано недійсним договір дарування за реєстровим № 1141 від 04.09.2013 року 3/4 часток земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1860 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Засєдько Надією Ігорівною.

Скасувано рішення про державну реєстрацію на 3/4 частки домоволодінь знаходиться в АДРЕСА_1, індексний номер 5466770 від 31.08.2013 року приватного нотаріуса Галицького районного нотаріального округу Засєдько Надії Ігорівни.

Скасувано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 3/4 часток земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1860 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться по АДРЕСА_1, індексний номер 5554921 від 04.09.2013 року приватного нотаріусу Галицького районного нотаріального округу Засєдько Надії Ігорівни.

Скасувано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2, індексний номер 4147720 від 19.07.2013 року Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Івано-Франківського міського нотаріального округу Антонюк Лесі Іванівни.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на:

- домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1;

- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1860 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться по АДРЕСА_1;

- автомобіль марки Opel, модель Combo, випуску 2003 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, тип ТЗ - легк. пасажирський - В, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- 1/2 частини кварти АДРЕСА_2;

- грошові вклади з процентами та компенсаціями за депозитними рахунками:

в ПАТ «Ідея Банк» - договір № N90.00.109094 від 27.03.2012 року. Залишок на рахунку станом на 01.08.2012 року становить 21350,00 грн., сума нарахованих відсотків - 1543,50 грн.;

в ПАТ «Ідея Банк» - договір № N90.00.117397 від 08.05.2012 року. Залишок на рахунку станом на 01.08.2012 року становить 7000,00 дол. США, сума нарахованих відсотків - 138,16 дол. США;

по компенсаційному НОМЕР_6 (залишок вкладу 3 368 грн. 40 коп.) в ТВБ №10008/048 Івано-Франківського обласного управління Ощадного банку України,

договір строкового банківського вкладу «Актив прибутковий» №0907/02-Ф від 07.09.2011 року залишок коштів на рахунку НОМЕР_5 становить 5474,49 дол. США та нараховані відсотки в ПАТ «КБ Актив-банк».

Стягнуто із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в користь ОСОБА_2 по 1314 грн. витрат по оплаті судового збору з кожного.

Стягнуто із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в спеціальний фонд Державного бюджету України по 4192 грн. 47 коп. витрат по оплаті судового збору з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також у з'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказала, що позивач не отримав свідоцтва про право на спидщину, оскільки після смерті батька жодного разу не відвідав Україну тому, що являється військовослужбовцем і має заборону на в'їзд в Україну.

В ході розгляду судом першої інстанції даної справи позовні вимоги неодноразово змінювались. Всупереч вимогам ст.58 ЦПК України докази, які були надані відповідачами, були залишені судом поза увагою та не долучені до матеріалів справи. Також судом проігноровано ксерокопії автобіографії, анкети на роботу, які власноручно написав померлий ОСОБА_8 у 2010 році, де зазначено, «одружений, дружина ОСОБА_5». Покази свідків були сфальсифіковані, а судом було покладено їх в основу рішення.

Однак, суд не врахував покази свідка - службової особи відділу РАЦС Івано-Франківського МУЮ, начальника РАЦСу, яка повідомила про те, що добре пам'ятає цей шлюб і ОСОБА_8 та ОСОБА_5 були присутніми при укладенні шлюбу, а підпис людина могла змінити. Суд оцінив критично покази цього свідка посилаючись на те, що вона не проводила реєстрацію шлюбу.

Крім того, суд в рішенні посилається на висновок експерта та констатує, що на актовому записі про шлюб підпис не належить ОСОБА_8 та свідчить про те, що останній не був присутній при реєстрації шлюбу. Разом з тим, рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.09.2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду та Вищим спеціалізованим судом України, зазначено, що висновок експерта підтверджує тільки факт того, що підпис на актовому записі про шлюб не належить ОСОБА_8, а не факт відсутності його при реєстрації шлюбу.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задаволенні позову.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представників позивача, відповідачку ОСОБА_5 та її представника, а також відповідачку ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5 було дружиною ОСОБА_8, що підтверджується відміткою в її паспорті, довідкою відділу РАЦС, копією актового запису про шлюб (а.с.33), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.34-35).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина. Позивач та відповідачка ОСОБА_5 подали заяви про прийняття спадщини як спадкоємці першої черги.

Заповіту ОСОБА_8 не залишив.

Вказані обставини дослужувались та встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 2015 року (а.с.37-39). Зазначеним рішенням також встановлено що актового запису про реєстрацію одрушення ОСОБА_8 не підписував.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після встановлення нотаріусом всього обсягу майна, яке входить до складу спадщину, державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І. на заяву спадкоємця першої черги ОСОБА_5 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.54-58) та свідоцтва про право власності на підставі ст. 63 Сімейного кодексу України (а.с.59-60).

Позивач із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не звертався, оскільки вважає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було зареєстровано у органі РАЦС, що підтверджується копіє довідки, копією актового запису про шлюб, копією витягу з державного реєстру.

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не було видано свідоцтво про шлюб, а була видана довідка, у зв'язку з відсутністю бланків свідоцтв про шлюб.

Однак, відомості про шлюб були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та у паспорті ОСОБА_5 було проставлено відповідну відмітку.

Відповідно до ст. 34 СК України, присутність нареченої та нареченого в момент реєстрації їхнього шлюбу є обов'язковою. Реєстрація шлюбу через представника не допускається.

Відповідно до ст. 48 СК України, шлюб, зареєстрований у відсутності нареченої і (або) нареченого, вважається неукладеним. Запис про такий шлюб у органі державної реєстрації актів цивільного стану анулюється за рішенням суду за заявою заінтересованої особи.

Як вбачається із висновку експерта підпис на актовому записі про шлюбу не належить ОСОБА_8, а тому можна зробити висновок про те, що оскільки ОСОБА_8 не підписував актовий запис про шлюб, то він і не був присутній при реєстрації шлюбу, оскільки наречені, які присутні на реєстрації шлюбу ставлять свої підписи в акті про шлюб особисто.

Щодо вимоги позивача про визнання свідоцтв про право власності та свідоцтв про право на спадщину, які видані ОСОБА_5 недійсними, то суд прийшов до висновку, що вказані вимоги підлягають до задоволення, оскільки шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 є неукладеним, майно, яке входить до складу спадщини, набуте не за час шлюбу, відповідачка не є спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В постанові Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у відповідності до ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо (п. 27).

Отже, вказаний перелік не є вичерпним.

Відповідачка ОСОБА_5 не мала права на спадщину, адже шлюб між нею на ОСОБА_8 розірвано 24.05.2001 року, а повторний шлюб 20.10.2005 року є неукладеним.

З цих самих підстав слід визнати недійсними свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя в порядку ст. 63 СК України, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з 24.05.2001 року не перебували у зареєстрованому шлюбі та спільного господарства не вели, що підтверджується також показами свідків.

Щодо вимог позивача про визнання договорів дарування від 31.08.2013 року 3/4 домоволодіння та від 04.09.2013 року 3/4 часток земельної ділянки, які укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 3/4 частки земельної ділянки, 3/4 частки домоволодіння та 1/4 частки квартири, то суд виходить з наступного.

Як вбачається із копії договору дарування 3/4 частки земельної ділянки від 04.09.2013 року реєстровий номер 1141, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар 3/4 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1860 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться по АДРЕСА_1. Земельна ділянка, що відчужується належить Дарувальнику (ОСОБА_5): 1/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №2-702 від 22.07.2013 року; 1/2 частки на підставі свідоцтва про право власності від 18.12.2012 року зареєстроване в реєстрі за № 2-2049 (а.с.155).

Як вбачається із копії договору дарування 3/4 частки домоволодіння від 31.08.2013 року за реєстровим № 1132, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар 3/4 частки домоволодіння що знаходиться в АДРЕСА_1. Домоволодіння, що відчужується належить Дарувальнику (ОСОБА_5): 1/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №2-705 від 22.07.2013 року; 1/2 частки на підставі свідоцтва про право власності від 18.12.2012 року зареєстроване в реєстрі за № 2-2047 (а.с.203).

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вказані договори дарування порушують права спадкоємця ОСОБА_8 - ОСОБА_2.

Оскільки ОСОБА_5 була власником майна, яке вона подарувала ОСОБА_7, на підставі свідоцтв, які визнані судом недійсними, то і вимога позивача про визнання договорів недійсними підлягає задоволенню.

Право власності за ОСОБА_7 на вказані об'єкти нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З інформаційної довідки Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 51975529 від 22.01.2016 року вбачається, що внаслідок відчуження ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 3/4 часток домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1, підставами для внесення записів про право власності були наступні рішення про державну реєстрацію права власності:

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 5466770 від 31.08.2013 року приватного нотаріусу Галицького районного нотаріального округу Засєдько Надії Ігорівни (3/4 частки домоволодіння);

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 5554921 від 04.09.2013 року приватного нотаріусу Галицького районного нотаріального округу Засєдько Надії Ігорівни (3/4 частки земельної ділянки).

Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 51975837 від 22.01.2016 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 1/4 квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-700, виданого 19.07.2013 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою Івано-Франківського МНО Антонюк Л.І. та внесено відповідний запис про право власності № 1734149 на підставі:

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 4147720 від 19.07.2013 року Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Івано-Франківського МНО Антонюк Л.І.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, в тому числі, на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією.

Недійсність договору, свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про право власності має наслідком скасування державної реєстрації прав проведеної на підставі такого договору, свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про право власності.

Порядок прийняття і розгляд заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5.

Відповідно до п. 2.6 Наказу, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів визначених у п. 2.3 цього розділу.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З урахуванням наведеного вимога позивача про скасування рішень вказаних вище підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про визнання права власності за ним на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1860 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться по АДРЕСА_1; автомобіль марки Opel, модель Combo, випуску 2003 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, тип ТЗ - легк. пасажирський - В, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_1; 1/2 частини кварти АДРЕСА_2; грошові вклади з процентами та компенсаціями за депозитними рахунками: в ПАТ «Ідея Банк» - договір № N90.00.109094 від 27.03.2012 року. Залишок на рахунку станом на 01.08.2012 року становить 21350,00 грн., сума нарахованих відсотків - 1543,50 грн.; в ПАТ «Ідея Банк» - договір № N90.00.117397 від 08.05.2012 року. Залишок на рахунку станом на 01.08.2012 року становить 7000,00 дол. США, сума нарахованих відсотків - 138,16 дол. США; по компенсаційному НОМЕР_6 (залишок вкладу 3 368 грн. 40 коп.) в ТВБ №10008/048 Івано-Франківського обласного управління Ощадного банку України, договір строкового банківського вкладу «Актив прибутковий» №0907/02-Ф від 07.09.2011 року залишок коштів на рахунку НОМЕР_5 становить 5474,49 дол. США та нараховані відсотки в ПАТ «КБ Актив-банк», то суд виходить з наступного.

Позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_8 відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Право позивача на все майно, яке входить до складу спадщини, не визнається відповідачами.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є визнання права.

Як єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_8 позивач має право на спірне майно, яке на даний час належить відповідачам, спадщину в нотаріальній конторі не може оформити, оскільки видані свідоцтва на ім'я ОСОБА_5 та зареєстровано паво власності на ОСОБА_7, тому вимога позивача про визнання за ним права власності підлягає до задоволення.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі

переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для

зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко