Справа № 744/491/16-ц Провадження № 22-ц/795/1715/2016 Головуючий у I інстанції Смага С. В. Доповідач - Харечко Л. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Губар В.С., Висоцької Н.В.,

з участю секретаря Халимон Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобовязано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 січня 2001 року по 12 березня 2007 року. Позовна вимога про стягнення не донарахованої заробітної плати до мінімального розміру заробітної плати за січень, лютий, жовтень, листопад 2004 року, січень, березень, квітень, травень, листопад, грудень 2005 року, квітень, липень, листопад 2006 року у сумі 445 грн. 36 коп. залишена без розгляду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухваливши рішення про зобовязання відповідача донарахувати та виплатити заробітну плату за період з 01 серпня 2005 року по 12 березня 2007 року з розрахунку повного робочого дня, з урахуванням вже сплачених сум, посилаючись на порушення судом норм матеріального закону в цій частині.

Доводи скарги зводяться до того, що суд не врахував висновку Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернігівської області порушень трудового законодавства у СТОВ «Агрофірма «Світанок», яким було встановлено, що на протязі 2000 2007 років в товаристві не велись табеля обліку робочого часу, що унеможливлює встановити, на яких умовах працював позивач, чим порушені вимоги ст. 30 Закону України «Про оплату праці», згідно якої власник або повноважений ним орган зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Не врахував суд і той факт, що позивач був працевлаштований на повний робочий день і в майбутньому режим роботи не змінювався. Тобто, на його думку, внаслідок порушення відповідачем вимог трудового законодавства, позивач з 01.08.2005 року по 12.03.2007 року не отримував заробітну плату з розрахунку повного робочого дня.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.03.2000 року по 12.03.2007 року працював ветфельдшером в Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» (згідно протоколу № 3 від 01.03.2000 року колгосп «Рассвет» був реорганізований у СТОВ «Агрофірма «Світанок»). 12.03.2007 року наказом № 6 від 12.03.2007 року він був звільнений з роботи за ст. 36 п.1 КЗпП України.

В 2014 році ОСОБА_1, вважаючи, що відповідачем порушувались його трудові права, звернувся до Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернігівській області і перевіркою було встановлено, що у СТОВ «Агрофірма «Світанок» на протязі 2000 2007 років в порушення положень ст. 30 Закону України «Про оплату праці» не велись табеля обліку робочого часу, що унеможливлювало встановити на яких умовах працював позивач; мали випадки недотримання мінімального розміру заробітної плати; також при нарахуванні заробітної плати відповідач не дотримувався законодавчо визначеного розміру заробітної плати, нижче якого не може проводитись оплата за виконану працівником місячну та погодинну норму праці. Крім того, згідно особового рахунку йому встановлювався посадовий оклад, проте протягом 2005-2006 років він працював в режимі неповного робочого дня і оплата праці проводилась пропорційно відпрацьованому часу. Однак, зміна режиму роботи не була зафіксована жодним документом, в звязку з чим йому не було донараховано до мінімального розміру заробітної плати 445 грн. 36 коп.. За період з 2001 року по день звільнення жодного разу йому не було надано відпустки, а при звільненні компенсація за невикористані відпустки не була виплачена.

За результатами проведеної перевірки директору СТОВ «Агрофірма «Світанок» ОСОБА_2 був виданий припис на усунення виявлених порушень та складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, і постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від 05.05.2014 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаною статтею та накладено штраф в сумі 510 грн..

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були порушені трудові права ОСОБА_1 на оплату праці, в звязку з чим зобовязав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку при звільненні з 01.01.2001 року по 12.03.2007 року, посилаючись на відсутність будь-яких доказів щодо надання позивачу відпусток в період його роботи на підприємстві або виплати компенсації за невикористані відпустки. Також, суд, відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України вимогу позивача про стягнення не донарахованої заробітної плати до мінімального розміру в сумі 445 грн. 36 коп. залишив без розгляду. У задоволенні позову в частині зобовязання донарахувати та виплатити заробітну плату за період з 01.08.2005 року по 12.03.2007 року з розрахунку повного робочого дня, з урахуванням вже сплачених сум, відмовив, за відсутністю правових підстав.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що суд при ухваленні рішення повно та всебічно дослідив обставини даної справи та вірно встановив, що за час роботи в СТОВ «Агрофірма «Світанок» дійсно порушувались трудові права позивача.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з відмовою суду зобовязати донарахувати та виплатити останньому заробітну плату за період з 01.08.2005 року по 12.03.2007 року з розрахунку повного робочого дня, з урахуванням вже сплачених сум, оскільки, на його думку, він працював в режимі неповного робочого дня, проте про зміну умов праці він не попереджався, заробітна плата проводилася пропорційно відпрацьованому часу, а не у розмірі посадового окладу, а відповідач, в свою чергу, не забезпечив достовірний облік виконуваної працівником роботи, оскільки на той час на підприємстві табеля обліку робочого часу в порушення трудового законодавства не велись.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Беручи до уваги в сукупності вищевикладене, колегія суддів вважає, що не дивлячись на факт порушення відповідачем норм ст. 30 Закону України «Про оплату праці», якою на власника або уповноваженого ним органу покладено обовязок забезпечувати достовірний облік виконуваної працівниками роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, оплата праці, відповідно до діючого трудового законодавства, здійснюється з урахуванням фактично відпрацьованого працівником часу.

Позивач не заперечує, що працював в режимі неповного робочого і отримував заробітну плату пропорційно відпрацьованому часу, а отже, погоджувався з такими умовами праці, а тому, вважати, що він має право на перерахунок заробітної плати із розрахунку повного робочого дня на підставі того, що зміна умов праці не була зафіксована, а його заява про зміну режиму умов роботи була відсутня, не має підстав.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що скарга позивача підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: