Справа № 343/1210/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1864/2016
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Вакарук В.М., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Старомізунської сільської ради про визнання недійсним рішення сільської ради щодо припинення права користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою Старомізунської сільської ради на рішення Долинського районного суду від 21 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

23.06.2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Старомізунської сільської ради про визнання недійсним рішення сільської ради щодо припинення права користування земельною ділянкою.

В заяві зазначила, що рішеннями Старомізунської сільської ради від 29.12.1993 року, від 25.12.1997 року та від 29.10.2009 року їй передано у власність земельні ділянки, в тому числі 0,25 га для обслуговування домоволодіння по вул. Кропивнянська,52 в с. Старий Мізунь.

Посилаючись на те, що рішенням Старомізунської сільської ради №109-4/2016 від 13.05.2016 року внесені зміни до рішення ради від 29.10.2009 року «Про уточнення рішення Старомізунської сільської ради від 17.04.1997 року №27 «Про передачу земель у приватну власність» в частині передачі їй 0,25 га для обслуговування домоволодіння, а саме змінено площу земельної ділянки з 0,25 га на 0,2329 га, чим фактично без її згоди вилучено 0,0171 га земельної ділянки, ОСОБА_2 просила визнати п.п.1,2,4 рішення Старомізунської сільської ради №109-4/2016 від 13.05.2016 року недійсними.

Рішенням Долинського районного суду від 21 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсними п.п.1,2,4 рішення Старомізунської сільської ради №109-4/2016 від 13.05.2016 року.

Стягнуто з Старомізунської сільської ради на користь ОСОБА_2 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору та 700 грн. витрат на оплату правової допомоги.

У апеляційній скарзі Старомізунська сільська рада посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт вказує на те, що рішення сільської ради від 13.05.2016 року прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, оскільки відповідно до ст.14 ЗУ «Про основи містобудування» саме до компетенції виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері містобудування належить забезпечення в установленому законодавством порядку розробки і подання на затвердження відповідних рад місцевих містобудівних програм, генеральних планів, детальних планів, планів червоних ліній, місцевих правил забудови населених пунктів.

Статтею 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Отже, затверджений у вигляді рішення органу місцевого самоврядування генеральний план населеного пункту є актом органу місцевого самоврядування.

Рішення Старомізунської сільської ради від 13.05.2016 року «Про виконання рішення Старомізунської сільської ради від 20.12.2015 року №38-2/2015 «Про виділення проїзду з вул. Кропивнянська до вул. Кобринської, який передбачений генеральним планом села Старий Мізунь» прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

Апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд не врахував того, що ОСОБА_2 не реалізувала рішення ради про передачу їй у власність земельної ділянки, а саме не виготовила державний акт на право власності на землю, а тому безпідставними є посилання у рішенні суду на висновки Конституційного суду, зазначені у рішенні від 16.04.2009 року про те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх змін чи припинення.

Не враховано судом і того, що рішеннями від 29.12.1993 року та від 25.12.1997 року ОСОБА_2 було надано 0,25 га земельної ділянки для обслуговування домоволодіння та 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства з порушенням чинної на той час ст. 6 ЗК.

Крім того, судом не враховано того, що рішенням Старомізунської сільської ради від 05.07.2015 року №845-34/2015 «Про затвердження генерального плану села Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області» затверджено генеральний план села Старий Мізунь, розроблений Івано-Франківською філією ДП УДНДІПМ «ДІПРОМІСТО» і це рішення набрало чинності.

Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник Старомізунської сільської ради апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння по вул. Кропивнянська, 52 в с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області на підставі договору дарування від 29.12.1993 року, посвідченого головою Старомізунської сільської ради.

Рішенням Старомізунської сільської ради від 29.12.1993 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки, в тому числі 0,25 га для обслуговування домоволодіння №52 по вул. Кропивнянська в с. Старий Мізунь.

Рішенням Старомізунської сільської ради від 25 грудня 1997 року передано у приватну власність ОСОБА_3 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також для ведення особистого підсобного господарства: 0,10 га - город, 0,20 га - Межизвірці та 0,03 га - під малиною.

Рішенням №1202-20/2009 від 29.10.2009 року про уточнення рішення від 17.04.1997 року №27 про передачу земель у приватну власність з метою визначення площ на кожну земельну ділянку та уточнення цільового призначення Старомізунська сільська рада вирішила передати ОСОБА_2 0,25 га - для обслуговування домоволодіння по вул. Кропивнянська,52, 0,0602 га - для ведення особистого селянського господарства по вул. Кропивнянській,52, 0,2385 га - в урочищі Сірки, 0,3757 га в урочищі Межизвірці.

Пунктом 1 рішення Старомізунської сільської ради за №109-4/2016 від 13.05.2016 року затверджений акт постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин від 11.03.2016 року.

Пунктом 2 даного рішення внесені зміни до рішення Старомізунської сільської ради від 29 жовтня 2009 року №1202-20/2009 «Про уточнення рішення Старомізунської сільської ради від 17.04.1997 року №27 «Про передачу земель у приватну власність «в частині передачі гр. ОСОБА_2 земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а саме: змінити площу земельної ділянки в селі Старий Мізунь по вул. Кропивнянська, 52 з 0.2500 га на 0.2329 га, а далі за текстом.

Пунктом 4 цього рішення вказано: врахувати п.2 даного рішення при погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Старий Мізунь по вул. Кропивнянська, 52 гр. ОСОБА_2 (а.с.15).

Отже, оскаржуваним рішенням Старомізунська сільська рада фактично вилучила з користування позивачки ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 0.0171 га.

Згідно п.а. ч.1 ст. 141 ЗК однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЗК вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не надавала згоду на вилучення з її користування частини земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не реалізувала рішення ради про передачу у власність земельної ділянки, а саме не виготовила державний акт на право власності на землю, а отже сільська рада вправі була внести зміни щодо площі переданої у власність земельної ділянки без згоди ОСОБА_2, не заслуговують на увагу, оскільки остання з 1993 року користується земельною ділянкою, переданою їй в установленому законом порядку.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Старомізунської сільської ради відхилити, а рішення Долинського районного суду від 21 липня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: В.М. ОСОБА_4 Горейко