У х в а л а

26 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя

від 8 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області

від 20 січня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» про порушення трудового права, зобов'язання ознайомити з наказом про звільнення та видати його копію, про зміну дати звільнення, видачу трудової книжки, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 8 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 18 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, ухвалені у справі судові рішення залишила без змін.

16 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пунктів 4.1 та 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, статей 47, 235 Кодексу законів про працю України.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2012 року, 20 лютого, 20 березня, 22 травня, 25 вересня 2013 року, 27 квітня 2016 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що роботодавець вжив необхідних заходів, спрямованих на видачу звільненій працівниці трудової книжки , яка була відсутня на роботі в день звільнення.

Разом з тим у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ містяться такі висновки:

- в ухвалі від 22 травня 2013 року суд касаційної інстанції, скасувавши рішення суду апеляційної інстанції та залишивши в силі рішення суду першої інстанції, зазначив, що в роботодавця не було перешкод для видачі трудової книжки працівнику;

- в ухвалах від 20 березня, 25 вересня, 20 лютого 2013 року та 27 квітня 2016 року суд касаційної інстанції, скасувавши ухвалені у справах судові рішення та направивши справи на новий розгляд, указав на порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справ;

- в ухвалі від 12 грудня 2012 року суд касаційної інстанції, скасувавши рішення суду апеляційної інстанції та залишивши в силі рішення суду першої інстанції, виходив з того, що відповідач не видав позивачці трудову книжку в день її звільнення та не повідомив про необхідність отримання трудової книжки;

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява є необґрунтованою, тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» про порушення трудового права, зобов'язання ознайомити з наказом про звільнення та видати його копію=, про зміну дати звільнення, видачу трудової книжки, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 18 травня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко