Справа № 159/5611/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Наваляний Т.Д.
Провадження № 22-ц/773/1249/16 Категорія: 81 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів - Грушицького А.І., Свистун О.В.,

з участю:

секретаря Концевич Я.О.,

представника стягувача Бобанича І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за клопотанням Бобанича Ігоря Богдановича - представника «Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 серпня 2015 року у справі АС № 311у/2014 за позовом «Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт» до Малого приватного підприємства "К.О.Т." про стягнення коштів, за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства "К.О.Т." на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року клопотання Бобанича Ігоря Богдановича - представника «Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт» про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 серпня 2015 року задоволено.

Визнано та надано дозвіл на виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 серпня 2015 року у справі АС № 311у/2014 за позовом Widrig Finanz @ Beteiligungs-Aktiengesellschaft (Князівство Ліхтенштейн) до Малого приватного підприємства «К.О.Т.» (Україна) про стягнення з Малого приватного підприємства «К.О.Т.» (юридична адреса: 45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Кутузова, 11, ) на користь Widrig Finanz @ Beteiligungs-Aktiengesellschaft (Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт, реєстровий номер FL-0001.521.110-5 Zollstrasse 67, Postfach 513, Shaan, Furstentum Liechtenstein) (Цольштрассе 67, а/с 513, м. Шаан, Князівство Ліхтенштейн) 36 000 євро основного боргу, що станом на 24 травня 2016 року за офіційним курсом Національного банку України становить 1 014 343 (один мільйон чотирнадцять тисяч триста сорок три) грн.. 96 коп., 14 245 євро боргу по процентах за користування грошовими коштами, що станом на 24 травня 2016 року за офіційним курсом Національного банку України становить 401 370 (чотириста одна тисяча триста сімдесят) грн. 68 коп., 3 195 євро для відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, що станом на 24 травня 2016 року за офіційним курсом Національного банку України становить 90 023 (дев'яносто тисяч двадцять три) грн. 03 коп., а всього 53 440 євро, що станом на 24 травня 2016 року за офіційним курсом Національного банку України становить 1 505 737 (один мільйон п'ятсот п'ять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 25 коп.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, уповноважений представник Малого приватного підприємства "К.О.Т.".- ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій через неповноту з'ясувння судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати. Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання Бобанича Ігоря Богдановича - представника «Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 серпня 2015 року, відмовити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Встановлено, що 20 червня 2006 року між сторонами було укладено договір позики № 1/6, за умовами якого Позикодавець (Widrig Finanz & Beteiligungs - Aktiengesellschaft) відповідно до умов цього Договору передає Позичальнику (МПП «К.О.Т.») грошові кошти в розмірі 36 000 Євро, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 9,8% річних (а.с. 25-28).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникають або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Оскільки МПП «К.О.Т.» порушило умови вказаного договору позики, Позикодавець (Widrig Finanz & Beteiligungs - Aktiengesellschaft) звернувся з позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з МПП «К.О.Т.» суми позики та процентів за користування нею за договором.

Відповідно до п.п. 8.1. Розділу 8 «Арбітраж» Договору позики, сторони погодили, що будь-який спір, що виникає за цим договором або у зв'язку з ним підлягає передачі на розгляд та остаточне вирішення у Комерційний Арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України. Сторони погодили, що в процесі розгляду та вирішення спору буде застосовуватись Регламент Міжнародного Комерційного Арбатражу при Торгово-промисловій палаті України.

Таким чином, сторонами було надано згоду на розгляд і вирішення спору у відповідності до Регламенту МКАС при ТПП України.

Судом встановлено, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (МКАС при ТПП України) від 25 серпня 2015 року у справі АС № 311у/2014 р. вирішено стягнути з Малого приватного підприємства «К.О.Т.» на користь Widrig Finanz & Beteiligungs - Aktiengesellschaft 36 000 євро заборгованості за надану позику, 14 245 євро боргу по процентах за користування чужими грошовими коштами (сумою позики), 3 195 євро для відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 53 440 євро, в частині інших позовних вимог відмовлено з віднесенням арбітражних витрат у сумі 1 345,87 євро на позивача (а.с.7-24).

Зазначене рішення набрало законної сили з моменту винесення 25 серпня 2015 року, і сторони були належним чином повідомлені про всі стадії арбітражного розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України рішення іноземного суду (міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Клопотання Бобанича Ігоря Богдановича - представника «Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт» розглянуто судом першої інстанції у порядку, визначеному ст. 395 ЦПК України.

Такі дії суду узгоджуються з чинним законодавством, у тому числі й міжнародним, а також - з роз'ясненнями, даними в п. п. 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України".

Нью-Йорською конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, в якій Україна бере участь з 8 січня 1961 року (Верховною Радою України ратифікована 19 грудня 1992 року), учасником якої є й Князівство Ліхтенштейн, основоположним принципом визначено, що держава, яка її підписала, зобов'язана визнавати іноземні арбітражні рішення обов'язковими та виконувати їх.

Ця конвенція, резюмуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний перелік підстав, за якими компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення. Такий перелік міститься і в ч. 2 ст. 396 ЦПК України. Оскільки обов'язковість та виконуваність арбітражного рішення презюмується міжнародним і національним законодавством, тягар доведення наявності вказаних підстав покладається на сторону, яка заперечує проти визнання та виконання арбітражного рішення (п. 1 ст. V Нью-Йорської конвенції).

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для надання дозволу на примусове виконання зазначеного рішення з врахуванням того, що боржником не надано доказів, які б могли бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, вказане рішення міжнародного суду набрало чинності, а Мале приватне підприємство «К.О.Т.» було повідомлено про час та місце розгляду справи.

Крім того, суди загальної юрисдикції при розгляді клопотання поданого відповідно до вимог статтей 390-395 ЦПК України, не вправі оцінювати рішення, прийняте по суті спору та вносити будь-які зміни до них.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи та дослідженими судом доказами. Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити з огляду на безпідставність її доводів, а оскаржувану ухвалу залишити без змін як таку, що постановлена з додержанням вимог закону.

На адресу апеляційного суду від представника Малого приватного підприємства «К.О.Т.» - ОСОБА_3 поштовим зв'язком надійшло клопотання про скасування вжитих заходів забезпечення позову у даній справі.

Так, в силу ч. 6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 червня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» дано роз'яснення про те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи забезпечення позову до виконання рішення або до зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За результатами розгляду апеляційної скарги Малого приватного підприємства «К.О.Т.» колегія суддів прийшла до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та залишення без змін ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року, якою визнано та надано дозвіл на виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 серпня 2015 року у справі АС № 311у/2014 про стягнення з Малого приватного підприємства «К.О.Т.» на користь Widrig Finanz @ Beteiligungs-Aktiengesellschaft (Відріг Фінанц унд Бетайлігунгс-Акціенгезельшафт, реєстровий номер FL-0001.521.110-5 Zollstrasse 67, Postfach 513, Shaan, Furstentum Liechtenstein) всього 53 440 євро, що станом на 24 травня 2016 року за офіційним курсом Національного банку України становить 1 505 737 (один мільйон п'ятсот п'ять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 25 коп.

За наведених обставин, правові підстави для задоволення поданого представником боржника клопотання, відсутні, оскільки вжиті судом заходи забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи та слугують гарантією виконання ухвали апеляційного суду про стягнення з боржника Малого приватного підприємства «К.О.Т.» вищевказаної суми боргу.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "К.О.Т." відхилити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року у даній справі залишити без змін.

В задоволенні клопотання представника Малого приватного підприємства «К.О.Т.» - ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді