АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/2762/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1777/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар Кошельник В.М.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника Хмельницького РВ ДВС Огородніка А.Б.,

представників ПП «Банкір» Хабаля М.Й., Романішина О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2016 року у справі за поданням Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

17 лютого 2016 року Районний відділ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, звертаючись до суду з поданням, просив визначити частку ОСОБА_1 у спільному майні: житловому будинку по АДРЕСА_1.; земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,033 га за цією ж адресою; земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1082 га по АДРЕСА_2.; земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,0117 га по АДРЕСА_2.; земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1088 га по АДРЕСА_3.; земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,011 га за по АДРЕСА_3., що зареєстроване на ім'я ОСОБА_6 В обґрунтування вимог зазначав, що 07 липня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Банкір» коштів у сумі 562154 грн 15 коп, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 18 червня 2015 року. ОСОБА_1 з 27 лютого 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Відповідно до Реєстру прав власності на нерухоме майно за останньою зареєстровано нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 липня 2016 року подання задоволено частково. Визначено частку ОСОБА_1 у майні: житловому будинку загальною площею 363,4 кв. м, житловою площею 215,7 кв. м по АДРЕСА_1., земельній ділянці площею 0,033 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1. у розмірі ? частини. У задоволенні решти вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Подання розглянуто за його відсутності та представника. У зв'язку з чим був позбавлений можливості надати докази. Суд визначив частку у житловому будинку, який на час розгляду справи не належав ні йому, ні ОСОБА_6 на праві приватної власності. З 03 серпня 2015 року будинок на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав. Представник Хмельницького РВ ДВС і представники ПП «Банкір» визнали апеляційну скаргу не обґрунтованою у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності, суд першої інстанції встановив і правильно виходив з того, що житловий будинок і земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1. набуті ОСОБА_6 під час шлюбу ОСОБА_1, а тому є їх спільною сумісною власністю. Відповідно підставно визначив належну боржникові ? частку у вказаному спільному майні.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відповідно до ч. 5 і ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

На підставі ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з матеріалів справи постановою державного виконавця РВ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 07 липня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 686/2762/15 від 18 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Банкір» коштів у сумі 562154 грн 15 коп.

Внаслідок проведених виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутні кошти, достатні для задоволення вимог стягувача.

З 27 лютого 1997 року ОСОБА_1 і ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 липня 2016 року за ОСОБА_6 зареєстровано нерухоме майно: будинок і земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1. Право власності на будинок набуто на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2008 року, на земельну ділянку - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 грудня 2015 року.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України і ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції на час придбання житлового будинку) передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення подання державного виконавця і визначення частки боржника у спільному майні подружжя.

Суд також правильно відмовив у задоволенні подання про визначення частки боржника в іншому спільному майні у зв'язку з ненаданням доказів належності подружжю на праві спільної сумісної власності майна: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1082 га по АДРЕСА_2.; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0117 га по АДРЕСА_2.; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1088 га по АДРЕСА_3.; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,011 га за по АДРЕСА_3., що зареєстровані на ім'я ОСОБА_6

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доводи апеляційної скарги про належність будинку, у якому визначено частку ОСОБА_1, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на час постановлення ухвали не підтверджені доказами.

Надана до апеляційної скарги Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 серпня 2016 року підтверджує належність ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на праві власності житлового будинку по АДРЕСА_4.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення порядку розгляду подання за його відсутності і представника.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України суд у десятиденний строк розглядає питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання.

Із матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 12 липня 2016 року був повідомлений про розгляд подання державного виконавця відповідно до вимог ч. 6 ст. 74 ЦПК України (а.с. 119).

На підставі ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Інші доводи апеляційної скарги на законність ухвали суду не впливають і його висновок не спростовують.

Ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/О.І. Талалай

Суддя/підпис/А.П. Корніюк

Суддя /підпис/І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Демінська А.А. Провадження № 22-ц/792/1777/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія ухвала