Справа № 409/1710/16-ц
Пров. № 2/409/1298/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Полєна В.С.,

при секретарі Острогляд В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білокуракинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.02.2001 року помер його батько ОСОБА_2, про що Лизинською сільською радою Білокуракинського району Луганської області у книзі реєстрації актів про смерть будо зроблено актовий запис № 5 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ЕД № 285127. Після смерті ОСОБА_2П відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку із господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Совєтська будинок 5 село Лизине Білокуракинського району Луганської області. На момент його смерті разом з ним мешкали та були прописані позивач та його мати, дружина померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3. На випадок смерті ОСОБА_2П було зроблено заповіт, який був посвідчений секретарем Лизинської сільської ради 10.09.1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 42, згідно якого усе належне йому майно спадкодавець заповів позивачу.

17 листопада 2011 року померла мати позивача ОСОБА_3, про що Лизинською сільською радою Білокуракинського району Луганської області у книзі реєстрації актів про смерть було зроблено запис за № 12 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ЕД № 278146.

22 червня 2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про спадщину за заповітом. Після опрацювання поданих позивачем документів нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивачем було замовлено проведення технічної інвентаризації будинку, яку було проведено КП «Білокуракинське БТІ». У звязку з цим позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його батька ОСОБА_2.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду був повідомлений належним чином, позов визнав, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.02.2001 року у віці 75 років помер ОСОБА_2, про що Лизинською сільською радою Білокуракинського району Луганської області було зроблено запис за № 5 та видано свідоцтво про смерть (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради № 554 від 21.06.2016 року на момент смерті з ОСОБА_2 проживали і були прописані син ОСОБА_1, дружина ОСОБА_3. (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть, виданого Лизинською сільською радою Білокуракинського району Луганської області ОСОБА_3 померла 17.10.2011 року у віці 76 років, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 12 (а.с. 9). Згідно довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради № 556 від 21.06.2016 року на момент смерті з ОСОБА_3 проживали і були прописані син ОСОБА_1 та онук ОСОБА_4 (а.с 10). Згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Лизинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області від 10 вересня 1999 року ОСОБА_2 заповів усе належне йому майно ОСОБА_1 (а.с. 11). Згідно довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради № 625 від 13.07.2016 року головою домогосподарства, що знаходиться за адресою: вул.. Совєтська 5, с. Лизине Білокуракинського району Луганської області згідно книги погосподарського обліку є ОСОБА_2, який помер 17.02.2001 року. (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження серії II-ЕД № 489035 ОСОБА_1 народився 23 жовтня 1953 року. Батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_3 (а.с. 22). Згідно постанови державного нотаріуса ОСОБА_5 від 02 червня 2016 року у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого 17 лютого 2001 року ОСОБА_2 спадкоємцю за законом ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено (а.с. 6).

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону.

Згідно з п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. правовстановлюючим документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що він за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. ст. 11, 15, 16, 328-330, 1217, 1218, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст.ст.15, 60, 62, 174, 197, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2, померлого 17.02.2001 року, а саме:

- житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Совєтська будинок 5, село Лизине Білокуракинського району Луганської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області ОСОБА_6