Справа № 754/6111/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кріль М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

за участю: позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Червонограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивачка в травні 2016 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві послалась на те, що з жовтня 2010 року вона разом з відповідачем проживали однією сім`єю у її батьків. Відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Коли сину було півтора місяці відповідач від них пішов, та на підставі усної домовленості до квітня місяця 2014 року сплачував на дитину одну тисячу гривень, після чого вже на протязі двох років він жодного з покладених законом обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно, дитина на протязі двох років знаходиться на повному її утриманні, у зв'язку з чим, просить суд позбавити відповідача прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, та пояснила, що літом 2015 року вона хотіла поїхати з сином на відпочинок до Болгарії, але відповідач не дав дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідач приїжджав на день народження сина, коли йому виповнився 1 рік і востаннє він бачив сина на Новий 2014 рік коли йому було 1 рік 3 місяці. Пізніше відповідач хотів побачитися і поговорити із сином через Скайп, однак в неї матеріальної можливості мати Скайп не має. Також зазначила, що в червні 2016 року вона уклала шлюб і з вересня 2015 року вона разом із сином і своїм чоловіком проживають в квартирі, і син повністю знаходиться на їхньому утриманні.

Віповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що після народження сина він поїхав в м. Червоноград, так як його батько інвалід І-ої групи і потребував догляду. Після чого, він продовжував спілкуватися із позивачкою, та забезпечував матеріально її та сина. Коли сину виповнився 1 рік, я приїхав до нього на день народження, але позивачка сказала йому щоб більше не приїжджав. Також зазначив, що хоче бачитись із дитиною, допомагати синові, спілкуватися із ним, брати участь у його вихованні, однак у цьому йому перешкоджає позивачка.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, подали в суд заяву, а якій просять, розглядати справу без участі представника служби.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.10.2012 року, ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, та його батьками є: батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_1.

Згідно висовку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.07.2016 року, встановлено, що позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - є недоцільним.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ч.ч.2,3 ст.150, ст. 180 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст.164 СК України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її вихавання, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які грунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не ухиляється від виховання малолітнього сина, та забезпечував матеріально позивачку та сина, що підтверджується платіжними дорученнями, крім того, останній не мав можливості виконувати покладених на нього законом обов'язків, у зв'язку з тим, що після народження сина він поїхав в м. Червоноград для догляду за своїм батьком ОСОБА_5, інвалідом І-ої групи та за яким доглядав до його смерті, що згідно копії свідоцтва про смерть настала 01.01.2016 року. Посилання відповідачки на те, що відповідач ухиляється від покладених на нього законом обов'язків при вихованні сина, суд до уваги не бере, бо дані твердження не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому, суд вважає, позов необґрунтованим і таким що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В позові - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя: М. Д. Кріль