УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Коротуна В.М., Попович О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 295» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, цільових внесків, індексу інфляції та трьох відсотків річних за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 11 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №295» (надалі ОК «ЖБК №295»), звернувся до суду з указаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що відповідачі проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі є споживачами послуг, які надає позивач. Однак вартість спожитих послуг відповідачі не сплачують, унаслідок чого в останніх станом на 1 вересня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 8 944 грн 04 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 11 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОК «ЖБК №295» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг та цільових внесків у загальному розмірі 5495,13 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОК «ЖБК № 295» судових витрат у розмірі 1218 грн, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОК «ЖБК № 295» судовий збір у сумі 609 грн з кожної. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення в частині задоволення позову, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОК «ЖБК № 295» належить житловий багатоквартирний будинок АДРЕСА_1. Обслуговуючий кооператив здійснює експлуатацію і ремонт зазначеного житлового будинку та утримання прибудинкової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності (а.с. 36).

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_5 з дітьми: ОСОБА_6, 2006 рокународження, та ОСОБА_7, 2008 року народження, а власником зазначеної квартири є ОСОБА_4, яка є членом кооперативу.

Відповідно до п.п. 3 п. 12.1 статуту ОК «ЖБК № 295», члени кооперативу та члени їх сімей зобов'язані своєчасно вносити платежі, зокрема в покриття витрат кооперативу на експлуатацію і капітальний ремонт житлового будинку (будинків) та утримання придомової території, внески до спеціальних фондів та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону України обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Оскільки у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед позивачем існує заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг та цільових внесків, то суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, з яким фактично погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про необхідність солідарного стягнення з відповідачів зазначених коштів.

Судові рішення в частині відмови в задоволенні позову до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 по пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

У матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування позовної давності.

Отже без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15.

Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень в частині задоволення позову про стягнення комунальних платежів та цільових внесків, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року, в частині, що не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 295» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг та цільових внесків залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М. Коротун

О.В.Попович