Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/25/16-ц

Номер провадження: 2/511/159/16

13 липня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря - Чернецької А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною вимогою до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, у розмірі 1152828,33грн.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 1264174,71грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 31.07.2013 року він дав у борг ОСОБА_2 3500 доларів США. під заставу транспортного засобу КІА MAGENTIS, 2004 року випуску, шасі (кузов, рама) № KNEGD08, реєстраційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_2 у МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 22.05.2005 року (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - РВС № 317098). Для переконливості його в тому, що відповідач поверне в строк грошові кошти, ОСОБА_2 дав йому довіреність розпоряджатися та експлуатувати вищезазначеним автомобіль. Довіреність була зареєстрована 30.07.13 року у приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за № 1089. ОСОБА_2 хоча і дав йому довіреність, але автомобілем він користувався самостійно і на свій погляд. Оригінал технічного паспорту на цей автомобіль залишився у ОСОБА_2 на руках. Відповідач зобовязався повернути йому гроші не пізніше 01.12.2013 року, зі щомісячною сплатою комісійних у сумі 90 доларів США за користування позикою. За користування кожною 1000 доларів США, відповідач зобовязався оплачувати йому комісійні у сумі 25,71 долара США щомісячно. Комісійні відповідач йому не сплачував, а говорив, що всі кошти поверне разом. 12.11.2013 року відповідач в звязку з виниклим у нього тяжким фінансовим станом знову звернувся до нього з проханням позичити йому ще 12000,00 доларів США на тих же умовах, на яких він отримав у нього першу позичку. Він йому відповів що його гроші знаходяться у ОСОБА_4. Він передзвонив ОСОБА_6 і попросив дати ОСОБА_2 належні йому грошові кошти у розмірі 12000 доларів США. 12.11.2013 року відповідач взяв у ОСОБА_4 у борг 12000,00 доларів США, про що склав відповідну розписку. ОСОБА_2 зобовязався йому повернути всі кошти разом з комісійними не пізніше 01.12.2013 року. Як йому стало пізніше відомо, у листопаді 2013 році без його відома відповідач продав транспортний засіб який він залишив йому під заставу. Після спливу зазначеного в розписці строку він заявив відповідачу вимогу про повернення боргу. Однак відповідач борг не повернув і по сьогоднішній день ухиляється від добровільного виконання своїх зобовязань за договором.

Посилаючись на дані обставини, просив суд стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 1264174,71грн., у тому числі:

- заборгованість за договором позики 422353,30грн.;

- заборгованість за відсотками за користування позикою 313106,09грн.;

- неустойка (пеня) 234149,79грн.;

- три відсотки річних 28537,54грн;

- сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі - 266028,08грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої уточненні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини та розрахунки, що наведені в його уточненій позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що дійсно він позичав у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3500доларів США, однак 3000 доларів США він йому повернув, а 500 доларів позивач йому залишив в знак вдячності за вчинені послуги щодо передачі 12000 доларів США, які він взяв у ОСОБА_4 за телефонним проханням самого ОСОБА_1, для інших осіб. В задоволені позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, який діяв на підставі договору про надання юридичної допомоги від 02.03.2016 року, через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву( а.с. 50), в яких позов не визнав, зазначивши що грошові кошти у розмірі 3500доларів США позивач повернув позивачу у повному обсязі, що стосується боргу у розмірі 12000доларів США він зазначив, що позивач ОСОБА_1 не є власником грошових коштів, а тому не є позикодавцем, у документі від 12.11.2013 року не зазначена правова природа отримання грошових коштів, а тому вважав, що позовні вимоги є безпідставними, та такими що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні підтримав доводи, викладені у запереченнях та надав пояснення з підстав зазначених в них, та просив суд відмовити в позові в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, суду пояснив, що дійсно у нього в користуванні знаходилися гроші ОСОБА_1. ОСОБА_7 12.11.2013 року йому зателефонував й сказав, що до нього підійде ОСОБА_2 якому необхідно позичити 12000 доларів. В свою чергу, він не хотів ці гроші віддавати ОСОБА_2, оскільки побоювався, що той їх не поверне, однак ОСОБА_7 його запевнив, що вони діють на підставі домовленості. Коли він віддав гроші, що належали ОСОБА_7, а саме 12000 доларів, він попросив ОСОБА_2 написати про це розписку.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши оригінали розписок, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 31 липня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 3500 доларів США з щомісячною сплатою комісійних у розмірі 90 доларів США, зі строком повернення не пізніше 01 грудня 2013 року, що було письмово оформлено у формі розписки ( а.с.9).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

23.06.2016 року, в судовому засіданні позивачем було надано оригінал розписки від 31 липня 2013 року, згідно якої ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 3500 доларів США з щомісячною сплатою комісійних у розмірі 90 доларів США, зі строком повернення не пізніше 01 грудня 2013 року. ( а.с.69).

Тобто вона містить дані про строки зобов'язання, грошову суму, що передана, дата складання розписки, особистий підпис позичальника. Між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики.

23.06.2016 року, в судовому засіданні позивачем було надано оригінал розписки від 12.11.2013 року, згідно якої ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_4 гроші в сумі 12000доларів США по проханню ОСОБА_1

В зазначеному документі не зазначено, що саме позивач ОСОБА_1 є власником грошових коштів, які були надані відповідачу.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Розписка, підписана відповідачем, є документом, що стверджує укладення договору.

Стаття 1046 ч.2 ЦК України передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Верховний Суд України в постанові від 18.09.13 р. № 6-63цс 13 вказав на те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передавання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Верховного суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15, Верховний суд України дійшов правового висновку про те, що розписка, як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів.

Тобто, наявний оригінал розписки підтверджує боргове зобовязання, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів.

Статтею 1049 ч.1 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачено договором.

Стаття 1049 ч.3 ЦК України передбачає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статей 525, 526, 530, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1048 ч.1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Таким чином, відповідно до розписки - проценти за користування позикою становлять: = 2799 доларів США, (( 90 доларів США х 31 місяць + 9 доларів США ( за 3дні)).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 01.10.2014р., за змістом цієї норми закону ( ч.2 ст.625 ЦК України) нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу стягувача, який полягає у отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві). Отже, 3% річних входять до складу грошового зобовязання.

3% річних розраховується по формулі: [проценти] = [сума боргу] х [процентна ставка] / 100 % /365 днів х [кількість днів].

Сума боргу 3500 доларів США, дата початку розрахунку 01.12.2013 року, дата закінчення розрахунку 03.03.2013 року включно 824 днів.

Розрахунок трьох процентів річних складає: 3500х3/100%/365х824= 237,04 доларів США.

У постанові Верховного суду України від 27.01.2016 у справі №6-771цс15 Верховний суд України дійшов правового висновку про те, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

Як вбачається з матеріалів справи позика ОСОБА_1 надавалась ОСОБА_2 в доларах США,що підтвердив позивач в судовому засіданні.

Правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли як між фізичними особами, регулюються статтею 1048 ЦК України, і на ці правовідносини не розповсюджується дія Закону ««Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання(ч. 3 ст. 549 ЦК України). ".

Відповідно до ст. 611 ЦК неустойка визнається однією з санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 614 ЦК стягнення неустойки з боржника проводиться у випадку винності його поведінки

З матеріалів справи вбачається, що сторони, укладаючи договір позики, не узгодили питання застосування штрафних санкцій в вигляді пені за порушення зобовязання, тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення пені на підставі Закону «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» відсутні.

Суд, не бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_2 та його представника щодо повернення відповідачем боргу за борговою розпискою на суму 3500 доларів США, оскільки відповідач та його представник суду не надали жодного доказу на підтвердження цієї обставини.

Таким чином загальна сума боргу, з урахуванням усіх зазначених вище норм, яку відповідач зобов'язаний сплатити позивачу становить 6536,04 доларів США, з яких: сума основного боргу 3500доларів США, відсотки за користування позикою 2799 доларів США, трьох процентів річних 237,04доларів США,

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 1,2 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 14 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість в розмірі 6536,04 доларів США., що за курсом 24,84грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2016 року (на момент винесення рішення) складає 162355,23грн., з яких: сума основного боргу 3500доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 86940грн.; відсотки за користування позикою 2799доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 69527,16грн.; трьох процентів річних 237,04доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 5888,07грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, оскільки позов задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 881,92грн.

Керуючись ст.ст. 536, 549, 625, 1046, 1047,1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) борг за договором позики в розмірі 6536,04 доларів США., що за курсом 24,84грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2016 року (на момент винесення рішення) складає 162355,23грн., з яких: сума основного боргу 3500доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 86940грн.; відсотки за користування позикою 2799доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 69527,16грн.; трьох процентів річних 237,04доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 5888,07грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 881,92грн.

Оригінал розписки на суму 12000 доларів США повернути позивачу ОСОБА_1

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 14.07.2016 року.

Суддя С. І. Гринчак