Провадження № 2/127/1379/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого Овсюка Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засідання в м. Вінниці справу за позовом самозайнятої особи, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 р. приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті нотаріальних послуг в загальній сумі 6889,91 грн. і 10000 грн. моральної шкоди.

В позові зазначає, що як приватний нотаріус 29.04.2013 р. надала нотаріальні послуги ФОП ОСОБА_2, а саме: посвідчила договір іпотеки і копії документів, засвідчила справжність підпису ФОП, провела реєстрацію припинення іпотеки та заборони відчуження.

За попередньою домовленістю з відповідачем ОСОБА_2 за проведені нотаріальні дії було нараховано плату в сумі 6692,78 грн., з яких відповідач провів лише часткову оплату в розмірі 2700,00 грн. і таким чином не доплатив за одержані нотаріальні послуги.

В подальшому, відповідач відмовився погасити борг по оплаті нотаріальних послуг, не дивлячись на надіслану вимогу про погашення заборгованості, хоча акт виконаних робіт, в якому зазначена сума 6692,78 грн. підписав особисто без будь-яких заперечень.

Таким чином, на протязі більше двох років відповідач ОСОБА_2 борг не сплачує і не визнає.

В звязку з зазначеним і з врахуванням положень ст.625 ЦК України на суму боргу вона, як позивач, нарахувала 3% від простроченої суми і з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення сплати боргу просить стягнути з відповідача з врахуванням сплачених ним 2700,00 грн. суму заборгованості за одержані нотаріальні послуги в загальному розмірі 6889,91 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 913,50 грн. і сплачений судовий збір.

Крім того, посилаючись на те, що вказана протиправна поведінка відповідача нанесла їй моральну шкоду, яка виражена в цинічному і несправедливому ставленні відповідача до неї, відчуття безсилості та розчарування в принципі невідворотності покарання, просить також стягнути з відповідача нанесену їй моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримала, обґрунтовуючи його викладеними в ньому обставинами.

Відповідач і його представник позов не визнали, про що надали усні пояснення, а також письмові заперечення, які містяться в матеріалах справи (а.с. 26, 61, 66).

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи і докази, які надали сторони, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості по оплаті нотаріальних послуг підлягає до задоволення, а в частині стягнення моральної шкоди підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

По справі встановлено, що 29.04.2013 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 посвідчено договір іпотеки між ПАТ АБ «Укргазбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавцем), предметом якого є офіс - магазин промислової групи товарів, розташований в м. Вінниці, вул. Верхарна, 70, приміщення 112.

Крім того, в цей же день при вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_2 також були надані послуги по реєстрації права власності на належне ОСОБА_2 офісне приміщення, перенесення записів із старих реєстрів обтяження забороною АППБ «Аваль» на офісне приміщення і їх припинення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; заява дружини ОСОБА_2 на згоду передачі в іпотеку спільного майна; посвідчення договору іпотеки між ОСОБА_2 та «Укргазбанком»; засвідчення копій документів для реєстраційної справи, які передаються нотаріусом у міську реєстраційну службу; внесення записів про обтяження іпотекою на офісне приміщення згідно нового договору іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; внесення записів про обтяження забороною на офісне приміщення, згідно нового договору іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За вказані дані нотаріальні дії приватним нотаріусом нараховано плату в сумі 6692,78 грн., яка визначена на підставі Тарифів на вчинення нотаріальних дій, затверджених Методичною радою асоціації нотаріусів Вінниччини.

Факт надання зазначених нотаріальних послуг був підтверджений виписаним та наданим ОСОБА_2 рахунком №39-н від 29.04.2013 р. та актом виконаних робіт від 29.04.2013 р. підписаним ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 особисто підтвердив, що підписав акт виконаних робіт з зазначеною в ньому сумою 6692,78 грн. без будь-яких претензій, що було і зазначено в даному акті.

З даної суми вартості наданих нотаріальних послуг відповідач ОСОБА_2 сплатив лише 2700 грн. (згідно платіжних доручень: №61 від 31.05.2013 р. 1500 грн.; №65 від 06.06.2013 р. 300 грн.; №68 від 12.06.2013 р. 300 грн.; №75 від 18.07.2013 р. 600 грн.). В подальшому відповідач відмовився оплачувати залишок заборгованості мотивуючи це тим, що дана сума заборгованості нарахована нотаріусом необґрунтовано, без достатньої правової підстави і тому не підлягає оплаті.

Більш того, відповідач ОСОБА_2 в 2015 р. звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів, тобто просив стягнути з ОСОБА_1 сплачені ним 2700 грн., оскільки на його думку нотаріус в порушення ч.1 ст.42 Закону України «Про нотаріат» отримала кошти після вчинення нотаріальної дії, що заборонено даним законом. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2015 р., яке набрало законної сили, в задоволенні даного позову ОСОБА_2 було відмовлено.

В мотивувальній частині зазначеного рішення, яке набуло законної сили 15.12.2015 р. суд дійшов висновку, що оскільки на виконання укладеного усного договору про вчинення нотаріальних дій ОСОБА_2 перерахував на рахунок нотаріуса ОСОБА_1 2700 грн., а в судовому засіданні визнав, що ця сума є платою за вчинення нотаріальних дій, відповідно до ст.31 Закону України «Про нотаріат» між сторонами не виникли правовідносини, які регулюються ст.1212 ЦК України на чому наполягав в своєму позові ОСОБА_2, а тому права ОСОБА_2 не були порушені, оскільки він отримав бажаний результат і не предявляв вимог щодо безпідставності отриманих нотаріусом коштів.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З врахуванням наведеного, заперечення відповідача проти позову висловлені усно і в письмовій формі (а.с. 26) про те, що позивач ОСОБА_1 не надала жодних доказів того, що саме ці послуги були надані в конкретний час і конкретній особі, не довів, що надання конкретних послуг взагалі мали місце суперечить встановленим фактам і сприймається судом критично.

Суд приймає до уваги те, що надання зазначених нотаріальних послуг відповідачу підтверджується виписаним та надісланим ОСОБА_2 рахунком №39-н від 29.04.2013 р., актом виконаних робіт від 29.04.2013 р. підписаним ОСОБА_2, копії яких містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 визнав справжність його підпису в акті виконаних робіт, з зазначеною сумою 6692,78 грн. із зазначенням того, що сторони не мають одна до одної жодних претензій, але пояснити чого він в подальшому відмовився доплатити крім 2700,00 грн., суму в розмірі наданих йому нотаріальних послуг не в змозі.

Суд оглянув в судовому засіданні оригінал журналу реєстрів для реєстрації нотаріальних дій по розцінкам тарифів на вчинення нотаріальних дій, затверджених Методичною радою асоціації нотаріусів Вінниччини, які веде приватний нотаріус ОСОБА_1 і який повністю підтверджує вірність тверджень позивача про перелік нотаріальних дій вчинених нею по заявці ОСОБА_2

Суд приймає до уваги матеріали перевірки звернення ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо порушень приватним нотаріусом ОСОБА_1 Закону України про нотаріат і висновки, викладені в листі від 27.07.2015 р. за №м-561/5 відповідно до яких ОСОБА_1 вчинила всі перераховані нотаріальні дії, вартість яких визначила в розмірі 6692,78 грн. і з метою уникнення збитків державі 01.08.2014 р. сплатила суму податків в розмірі 1126,51 грн. із суми 6692,78 грн., які зазначила в рахунку від 29.04.2013 р. наданому ОСОБА_2 для здійснення оплати, хоча на той час отримала з тієї суми лише 2700,00 грн., що підтверджує те, що розмір оплат за проведені нотаріальні дії між сторонами був визначений саме в розмірі 6692,78 грн. (а.с. 57).

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості по оплаті нотаріальних послуг є обґрунтованою і підлягаючою до задоволення.

Відповідно до ч.1, ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась.

Сторони уклали між собою усний договір, наслідки укладення якого регулюються вищезазначеними статтями цивільного кодексу України і оскільки позивач свою частину усного договору по наданню нотаріальних послуг виконала повністю, обов'язок відповідача полягає у виконанні своїх зобовязань по укладеному усному договору, а саме по повній оплаті одержаних нотаріальних послуг в розмірі визначеному сторонами і закріпленими в акті виконаних робіт.

Оскільки відповідач на протязі більше двох років свої обовязки по виконанню договору не виконує, а саме прострочив оплату 3992,78 грн. (6692,78 грн. 2700,00 грн.) позивач обґрунтовано застосував положення ст. 625 ЦК України відповідно до ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом і обґрунтовано нарахував на суму простроченого грошового зобовязання 3% річних та індекс інфляції з розрахунками яких суд погоджується.

Таким чином, суд приходить до висновку що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 6889,91 грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, яка оцінена в розмірі 10000 грн., суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої, внаслідок порушення її прав. Позивач в обґрунтування моральної шкоди посилається на те, що діями відповідача, які виражені в цинічному та несправедливому ставленні до неї їй причинена моральна шкода, що призвело до почуття болю, безсилості, розчарування, зневіру в принцип невідворотності покарання і в правовій культурі в цілому тощо.

Разом з тим, позивач жодних доказів того, що зазначеними діями відповідача їй нанесена моральна шкода суду не надала, розрахунок суми моральної шкоди відсутній, що унеможливлює задоволення позову в цій частині.

Вирішуючи питання про відшкодування понесених сторонами судових витрат, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

За визначенням ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи належать зокрема, витрати на правову допомогу.

За ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

В порядку ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Судовий збір оплачений позивачем складає 343,60 грн. і в звязку з задоволенням позову в частині стягнення заборгованості за надані нотаріальні послуги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 46), позивач уклала договір про надання їй правової допомоги з ОСОБА_4, який є фахівцем в галузі права. Відповідно до розрахунку вартості правової допомоги від 18.05.2015 р. вартість за надання правової допомоги складає 913,50 грн., які позивач сплатила, про що свідчить квитанція №А350001МЕВ. Зазначені витрати по оплаті правової допомоги підлягають до відшкодування.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 625, 626, 629, 638, 639 ЦК України, ст. ст. 57 60, 88, 212 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (банк отримувача: ПАТ «ПУМБ», МФО 334851; отримувач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, рахунок № суму основного богу 3992,78 грн.; 267,95 3% річних, 2629,18 грн. інфляційні разом 6889,91 грн.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 913, 50 грн., а також 343,60 грн. витрат по оплаті судового збору.

В позові ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: