Справа № 229/1667/16-ц
Провадження № 2/229/857/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 02 жовтня2014року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, 27 грудня 2014року, в них народився син ОСОБА_3.

В сім"ї з листопада 2015року постійно виникали сварки між ними, які привели до втрати почуття взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. Підставами для сварок була аморальна поведінка відповідачки, яка зловживає алкогольними напоями, чинить бійки з застосуванням різних речей, порізала ножем його одяг, не доглядає за дитиною, що негативно впливає на психіку дитини.

Фактично вони припинили шлюбні відносини у березні 2016року та сумісне господарство не ведуть . Син мешкає з відповідачкою, а він добровільно надає на дитину матеріальну допомогу.

Вважає, що поновити шлюб та зберегти родину неможливо.

Просить шлюб з відповідачем розірвати , сина залишити проживати разом з ним.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в частині розірвання шлюбу, оскільки примирення не відбулося, він не бажає поновлювати стосунки з відповідачкою, і категорично наполягає на розірванні шлюбу. Щодо проживання дитини, то між ним та відповідачкою досягнуто домовленність, що дитина буде проживати з матір"ю , тобто з відповідачкою, тому просить залишити дитину проживати з матір"ю.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що під час, який був наданий судом для примирення, позивач приходив до них, спілкувався з ними, залишався у них на декілька днів, але робив це так, щоб не знали про це його батьки, оскільки вони проти неї і не бажають, щоб позивач з нею проживав у шлюбі, не визнають дитину. Вона сама проявляла ініціативу і привозила дитину для спілкування з бабусею. Але останнього разу їй сказали, щоб вона забирала дитину, оскільки його нічим кормити, після чого вона дитину до них не привозила. На утримання дитини і себе вона стягнула з позивача аліменти. Фактично вони проживають окремо за різними адресами. Протягом чього часу вона не пропонувала позивачу помиритися, вони з"ясовували, хто що робить не так. В них виникали сварки. Вважає, що не вистачило часу для примирення, тому просить ще надати строк для примирення.

Також пояснила, що після укладання шлюбу в неї було прізвище ОСОБА_4, але 09 липня 2016року вона змінила прізвище на ОСОБА_3, оскільки бажає мати прізвище чоловіка і не виникає питань, чому з дитиною різні прізвища.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони 02 жовтня 2014року уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 277. Під час цього шлюбу, 27 грудня 2014року , в них народився син ОСОБА_3.

Стаття 21 СК України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Слово "союз" підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що примирення між ними не відбулося, оскільки він не бажає цього примирення і продовження шлюбу з відповідачкою.

Відповідачка, також пояснила, що вона не пропонувала примирення позивачу, і протягом строку, який був наданий судом для примирення, позивач лише тимчасово їх відвідував, і вони з"ясовували свої стосунки, сім"я не відновилася.

Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям ОСОБА_3 підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Сторони не проживають однією сім'єю з березня 2016року, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу і примирятися не бажає. В строк наданий судом для примирення , примирення фактично не відбулося. Суд вважає не можливим примусити позивача зберегти шлюб.

Малолітню дитину суд вважає необхідним залишити проживати з матір"ю, оскільки між сторонами з цього приводу досягнуто домовленність.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215,223 ЦПК України, ст.ст. 110- 112 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований 02 жовтня 2014року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківсього міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 277 , між ОСОБА_1, 1994року народження, та ОСОБА_4, 1989року народження, які мають малолітню дитину , розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_3, 27 грудня 2014року народження, залишити проживати з матір"ю.

Після розірвання шлюбу дружині залишити прізвище ОСОБА_3.

Копію рішення направити до відділу реєстрації актів цивільного стану Дружківського управління юстиції Донецької області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Л. Панова