Справа № 495/4567/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

31 серпня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоцаричанської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та просить суд встановити факт прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_2, у вигляді земельної частки (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» села Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах та визнати за ним право власності на вказане спадкове майно.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є єдиним спадкоємцем першої черги померлої матері ОСОБА_2. Він вчасно звернувся до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, але через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкодавцем було втрачено сертифікат на право на земельну частку.

Після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину за законом, він керує спадковим майном, що у відповідності до приписів ст.. 549 ЦК України свідчить про фактичне прийняття ним спадщини.

Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача, Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, заперечення проти позову відсутні.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 02 липня 1996 року померла мати позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №114101, видане Новоцаричанською сільською радою народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 12. Факт того, що померла доводилась матірю позивача підтверджується свідоцтвом про народження № 450612 видане Староцаричанською сільською радою 24.03.1975 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст..1261 ЦК України).

26 травня 1997 року на імя ОСОБА_2 був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259493 в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Іскра» розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Відділ Держгеокадастру у Білгород-Дністровському районі Одеської області на запит суду відповів, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСГП «Іскра», наявної у Відділі, на імя ОСОБА_2 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 4,0 умовних кадастрових гектарів, від 26.05.1997 року серії ОД № 0259493.

Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості)земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до положень ст. 34 Закону України "Про нотаріат" видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

29.04.2016 року нотаріус Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 відмовив позивачу в оформлені спадщини в нотаріальному порядку у звязку з відсутністю оригіналу Сертифікату на земельну частку (пай) та пропущенням позивачем строку для прийняття спадщини.

За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23, 24), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд доходить висновку, що позивач може реалізувати своє право на оформлення спадщини лише в судовому порядку.

Беручи до уваги викладене, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 (інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку на спадщину немає), та має право на отримання спадщини після її смерті, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки був втрачений оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 16, 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_2, яка померла 02.07.1996 року, у вигляді земельної частки (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» села Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259493.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» села Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя