АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Комітет з питань гігієнічного регламентування державної санітарно-епідеміологічної служби України» про визнання незаконними наказів, зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, премії, моральної шкоди та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, мотивуючи тим, що суд дійшов невірного висновку про те, що немає підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки у відповідача може бути недостатньо майна та коштів для виконання судового рішення у випадку незадоволення вимог заяви про забезпечення позову щодо наказів №644 від 01.07.2016 року та №689 від 08.07.2016 року, які передбачають передання цілісного майнового комплексу відповідача до інших підприємств.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що немає підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за завою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Комітет з питань гігієнічного регламентування державної санітарно-епідеміологічної служби України про визнання незаконними наказів, зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, премії, моральної шкоди та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову, оскільки з урахуванням наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08.07.2016 року №689 державне майно цілісного майнового комплексу відповідача закріплюється за державними підприємствами на праві господарського відання, просив суд накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачу, заборонити відповідачу складати акти прийому-передачі цілісного майнового комплексу, зупинити дію наказів №644 від 01.07.2016 року та №689 від 08.07.2016 року.

Судом встановлено, що накази про передачу цілісного майнового комплексу приймалися Міністерством охорони здоров'я України, які не є стороною по справі, а тому зупиняти дію цих наказів у суду немає підстав.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому колегія суддів прийшла до висновку, що зазначена ухвала повинна бути залишена без змін, а апеляційні скарга- відхилена.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді