Справа № 301/1608/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" вересня 2016 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суми індексації та збільшення розміру аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суми індексації та збільшення розміру аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Іршавського райсуду від 18.04.2011 року шлюб між сторонами розірвано, а рішенням Іршавського райсуду від 26.05.2011 року відповідача зобовязано до сплати аліментів на користь позивачки на утримання дочки в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 03.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду 10.06.2011 року Іршавським райсудом було видано виконавчий лист №2-397/2011, який позивачкою було предявлено у відділ ДВС для виконання. Відповідач не сплачував належним чином присуджені рішенням суду аліменти на утримання дочки, у звязку з чим за період з лютого 2016 року по 01.08.2016 року сума боргу за аліментами становить 2400 грн. З часу присудження індексація аліментів не проводилась. Відповідач не піклується про здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не провідує її і не приймає жодної участі у її вихованні. Дочка фактично перебуває лише на утриманні позивачки. Відповідач є працездатним, ніякими хронічними захворюваннями не страждає, інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків на утриманні не має, є сезонним робітником, постійно перебуває на заробітках в Чеській Республіці, у звязку з чим його матеріальний стан на даний час значно покращився, тому він спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Дитина зараз навчається у школі, а тому і витрати на її утримання збільшилися. Матеріальний стан позивачки погіршився, вона ніде не працює. Визначеної судом суми аліментів не вистачає для задоволення потреб підлітка на належному рівні, і враховуючи інфляційні процеси, 400 грн. це недостатня сума для утримання дитини, забезпечення для неї повноцінного харчування, належних умов життя, навчання та духовного розвитку.
Просила суд стягнути з відповідача 728 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2016 року по 01.07.2016 року, 7564,40 грн. індексації розміру аліментів за період з березня 2011 року по липень 2016 року, та збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання дочки до 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с.29,34).
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 30,36,39,46).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов чи заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не подавав (а.с. 38,40,47).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалися як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторони на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Іршавського районного суду від 18.04.2011 року (а.с. 5-6). 14.03.2013 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 і змінила прізвище із «Будул» на «Білей» (а.с. 12).
Рішенням Іршавського районного суду від 26.05.2011 року ОСОБА_2 зобовязано до сплати аліментів на користь позивачки на утримання дочки в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 03.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду 10.06.2011 року Іршавським районним судом було видано виконавчий лист №2-397/2011 (а.с. 7).

Згідно ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.

З довідки Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області №1-191/16 від 03.08.2016 року вбачається, що станом на 01.08.2016 року заборгованість ОСОБА_2 за аліментами становить 2400 грн. (а.с. 8).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 01.08.2016 року, зробленого державним виконавцем Вішкі В.В., на початок 2016 року сума заборгованості за попередні роки становила 800 грн.; за період з 01.01.2016 року по 01.08.2016 року нараховано до стягнення з відповідача 3600 грн., з яких у липні 2016 року ним сплачено 1200 грн. (а.с. 9). Таким чином, залишок заборгованості за аліментами становить 2400 грн.

Наведений у позовній заяві розрахунок пені узгоджується із правовими позиціями ВСУ у справах №6-1477цс15 від 03.02.2016 року та № 6-535цс16 від 1 червня 2016 року, здійснений із її урахуванням, а саме: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Сума аліментів, що підлягає оплаті щомісяця становить 400 грн., отже 1% від даної суми 4 грн., тобто за кожен день прострочки сума пені складає 4 грн.

За період з 01 лютого 2016 року по 29 лютого 2016 року прострочено лютневий платіж в сумі 400 грн. на 29 дні, тобто сума пені становить 116 грн.; за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2016 року березневий платіж в сумі 400 грн. прострочено на 31 дні сума пені 124 грн.; за період з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року квітневий платіж в сумі 400 грн. прострочено на 20 дні сума пені 120 грн.; за період з 01 травня 2016 року по 31 травня 2016 року травневий платіж в сумі 400 грн. прострочено на 31 дні сума пені 124 грн.; за період з 01 червня 2016 року по 30 червня 2016 року червневий платіж в сумі 400 грн. прострочено на 30 день сума пені 120 грн.; за період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2016 року липневий платіж в сумі 400 грн. прострочено на 31 день сума пені 124 грн.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2016 року по 31 липня 2016 року у сумі 728 грн. є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Позов про збільшення розміру аліментів мотивовано тим, що з часу призначення аліментів матеріальний стан позивачки погіршився, оскільки ціни на всі товари зросли, у звязку з інфляцією знизилася купівельна спроможність, збільшився розмір прожиткового мінімуму для дитини. Призначених коштів не вистачає для забезпечення дитині повноцінного харчування, створення належних умов для життя, навчання та розвитку, придбання медикаментів, шкільного обладнання та одягу.

Оскільки з часу присудження аліментів 03.03.2011 року - істотно зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку з 816 грн. до 1531 грн. для дитини відповідного віку, у звязку з інфляційними процесами зменшилася і купівельна спроможність, суд вважає, що вимога про збільшення розміру стягуваних аліментів є підставною.

Що стосується суми, на яку слід збільшити розмір аліментів, згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, що він є працездатним, однак постійного місця роботи не має і його дохід є не нерегулярним та мінливим.

Враховуючи, що відповідач заперечень проти позову не подав, суд вважає, що розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі слід збільшити і стягувати з відповідача ОСОБА_2 по 1000 грн. щомісяця на утримання малолітньої дочки.

За таких обставин позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів до 1000 грн. в місяць слід задовольнити.

Щодо встановлення розміру аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі, не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то це положення, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, застосовується тільки до аліментів, що підлягають стягненню у частці від доходу.

Щодо вимоги про стягнення індексації аліментів, суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Порядок виконання рішень про стягнення аліментів визначений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Частиною ч. 2 ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що за наявності підстав, визначених цим законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Таким чином, обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме: положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.

Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», у разі стягнення з боржника аліментів, розмір яких визначено у твердій грошовій сумі, на підприємстві, в установі, у фізичної особи, у фізичної особи підприємця, відрахування здійснюються з фактичного заробітку на підставі постанови державного виконавця. Індексація розміру аліментів здійснюється на підставі розрахунку, зробленого державним виконавцем відповідно до закону.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Отже, порядок нарахування заборгованості по аліментах, індексації, а також стягнення заборгованості із сплати аліментів з урахуванням індексації провадиться згідно із ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

З доданої до матеріалів справи довідки державного виконавця №1-191/16 від 03.08.2016 року вбачається, що розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 по аліментах становить 2400 грн. Вказаний борг складається тільки з сум аліментів визначених судом у твердій грошовій сумі, тобто аліментів у розмірі по 400 грн. щомісяця.

Всупереч вимогам ст.184 СК України, державним виконавцем індексація аліментів відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року та ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року, не проводилася.

Відповідно до ст. ст. 1 та 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

З матеріалів справи вбачається, що визначений у довідці державного виконавця №1-191/16 від 03.08.2016 року ( а.с.9) розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 по аліментах відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» позивачкою не оскаржувався (у довідці не зазначено про наявність заборгованості по виплаті індексації, яка мала бути нарахована державним виконавцем).

Зі скаргою в порядку ст. 383 ЦПК України щодо не проведення державним виконавцем індексації аліментів, позивачка ОСОБА_1 до суду не зверталася.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості з індексації аліментів задоволенню не підлягає.

Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки 551,20 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду, відповідно до кількості та розміру задоволених позовних вимог (а.с.19).

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 184, 192, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3 та 15 ЦК України, ст. 74 У «Про виконавче провадження», ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», ст.ст.11, 15, 57-60, 88 ч.1, 208, 209, 212-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, п.22, абз.4 п.23 Постанови №3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Іршавського районного суду від 26 травня 2011 року, та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2016 року по 31 липня 2016 року в сумі 728 (сімсот двадцять вісім) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят один) грн. 20 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачкою протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча : М. О. Пітерських