Справа № 463/2698/15 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/3390/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого -судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Симець В.І.

за участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 про визнання правочину нікчемним,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання нікчемним договору № 230475 на вклад «Депозитний» на ім»я фізичної особи від 16.08.2013р. укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що після проведеної внутрішньої перевірки виявилось, що вказаний депозитний договір не укладався, оскільки не був зареєстрований в системі обліку банку, а кошти за таким договором до каси банку не надходили. Відтак, у банку немає правових підстав для здійснення виплати коштів за даним депозитним договором на вимогу вкладника. Під час укладення договору не було дотримано письмової форми. Позивач вважав, що підтвердженням дотримання письмової форми договору банківського вкладу є, серед іншого квитанція, яка повинна відповідати вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері банківської діяльності, в такій обов»язково повинні бути присутні відомості про найменування банку, дату здійснення операції, підпис працівника банку, відбиток печатки або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. В заяві на прихід готівки, що пред»явлена відповідачем, такі обов»язкові реквізити відсутні, а саме невірно зазначено найменування банку, номер рахунку на який внесено кошти є відмінним від номера рахунку, вказаного в договорі та відсутній відбиток печатки. Крім цього, по формі та змісту такі заяви не відповідають квитанціям, що затверджені відповідною Інструкцією, а сам договір не відповідає типовій формі договору про вклад, яка затверджена постановою правління АТ «Ощадбанк». Все вище перелічене свідчить про нікчемність укладених договорів, тому просив вимоги задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано договір НОМЕР_1 від 16.08.2013 року на вклад "Депозитний" на ім"я фізичної особи, укладений між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадни й банк України" та ОСОБА_4 - нікчемним. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Банку відмовити.

Скаргу мотивує тим, що як вкладник банку не порушив жодної норми ЗУ «Про банки та банківську діяльність», «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами». Ні договором, ні законом не передбачено обов»язок вкладника перевіряти дотримання положень закону представником банку, який діє від імені такого при укладенні договорів.

Зазначає, що 16 серпня 2013 року ним була подана заява на прихід готівки в сумі 150 000 грн. Це є кошти, які знаходились на пенсійному рахунку відповідача, відкритому у цьому ж банку для перерахунку отримуваної відповідачем пенсії. На роз»яснення представника банку було здійснено безготівкову операцію та переведено кошти з пенсійного рахунку на відкритий депозитний на вклад «Депозитний» на підтвердження операції видано квитанції із зазначенням в такій його як отримувача і одночасно з призначенням платежу - внесення готівки на депозит, на якій стоїть підпис сторін договору. Не будучи обізнаним з вимогами щодо обов'язкових реквізитів на заяві про прихід готівки, вважав, що оскільки така видана працівником банку, то відповідає вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками України, а про інші вимоги в Договорі не визначено і не роз»яснино представником, що діяв від імені Банку. Відносно цієї особи на даний час порушено кримінальне провадження.

Також звертає увагу на те, що не знав та не міг знати про необхідність реєстрації спірного договору в системі обліку Банку і не повинен був слідкувати за вчиненням такої операції. Оскільки угода була укладена між ним та Державним Банком в особі представника, підстав для сумнівів в законності його дій не було. Вважає, що договір укладено з дотриманням вимог закону і підлягає виконанню. Договір складено та підписано у приміщенні банку у письмовій формі, скріплений печатками банку. Договір містить усі необхідні реквізити. Вказані обставини не враховано судом першої інстанції.

При розгляді справи за апеляційною скаргою, відповідач доводи такої підтримав. Просить врахувати, що є особою похилого віку /ІНФОРМАЦІЯ_1/, довірився Державному банку та скористався його послугами, виявився ошуканим по причині злочинної діяльності працівника банку, за дії якого повинен відповідати саме Банк.

Представник позивача підтримав письмові заперечення. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Судом правильно застосовано положення ч.2 ст. 1059 ЦК України. Суд врахував, що договір банківського вкладу є реальним, оплатним і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми /вкладу/. З врахуванням зазначеної вище норми - письмова форма банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності /банківськими правилами/ та звичаями ділового обороту. Оскільки така форма дотримана не була - договір є нікчемним. Судом враховано положення Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах. Просить врахувати, що банком надано суду витяг з касового журналу за 16.08.2013 року в якому відсутні дані про поступлення у розпорядження Банку суми, обумовленої у договорі сторін. Вважає рішення законним та обґрунтованим. Просить таке залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив з того, що заява на прихід готівки від 16 серпня 2013 року видана відповідачу ОСОБА_3 в якості документу, що підтверджує внесення ним (як вкладником) грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок, не відповідає вимогам, які містяться у пункті 1.4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, а саме: в такій заяві невірно зазначена назва банку при цьому вона відрізняється від назви, зазначеної в договорі НОМЕР_1 від 16.08.2013 року, а також на цій заяві відсутній відбиток печатки (штампа) та/або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Зважаючи на вище наведене, суд дійшов висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу, що оспорюється, дотриманою не була, а відтак (у відповідності до ч.2 ст. 1059 ЦК України) цей договір є нікчемним, а позов підставним.

Проте з обґрунтованістю висновків суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 серпня 2013 року між ОСОБА_3, з однієї сторони, та ВAT «Державний ощадний банк» в особі завідуючого відділенням ОСОБА_5 укладено договір НОМЕР_1 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи, за умовами якого ОСОБА_3 вніс, а банк прийняв на депозитний рахунок НОМЕР_1 кошти в сумі 150 000,00 грн. строком на 13 місяців із виплатою процентної ставки в розмірі 16 % річних (а.с.8). На підставі вказаного договору відповідачу ОСОБА_3 було видано заяву від 16.08.2013 року про прихід готівки в якій ОСОБА_6 зазначено як платника, сума вказана 150 000 гр., призначення платежу - внесення готівки на депозит. Така підписана сторонами, в тому числі представником банку. (а.с.9).

Згідно із частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень статті 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Правова позиція, щодо належного способу захисту вкладника банку у разі викрадення вкладу працівником банку викладена у постанові Верховного Суду України № 6-352цс16 від 06.04.2016 року, відповідно до якого після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку, власником грошей став банк, а тому в разі їх викрадення шкоду завдано банку, а не вкладнику. Вкладник повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обов'язку за договором банківського вкладу - повернення суми вкладу та процентів за користування ним.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з'являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Письмова форма договору підтверджується наданим позивачем ОСОБА_3 Договору банківського вкладу, яким в свою чергу, повністю підтверджується внесення ним в банк грошових сум. Крім цього, в підтвердження отримання від нього грошових коштів, банк видав йому заяву на прихід готівки від 16 серпня 2013 року /а.с. 9/ . Зазначена заява відповідає вимогам п.2.9 гл.2 розд. 1У Інструкції про ведення касових операцій банками України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що із змісту даного договору на вклад не убачається обов»язок вкладника перевіряти обставини щодо реєстрації договору у системі обліку банку, як і не передбачено перевірку законності дій особи, в тому числі коло його повноважень, належність довіреності на вчинення від імені банку правочину, чинність такої довіреності та ін., що у свою чергу може вплинути на правові наслідки правочину, що укладається.

Таких обов»язків вкладника не визначено ні Договором, ні законом.

Саме на працівнику банку лежить обов»язок по видачі вкладнику примірника договору, як документу що підтверджує реальність правочину і інших документів, в тому числі з врахуванням відповідного Положення про порядок здійснення банками України вкладних /депозитних/ операцій та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, на які посилається представник позивача у запереченні на апеляційну скаргу і які розроблені і обов»язкові до виконання саме працівниками банківських установ.

За змістом п. 4.1 Договору убачається, що сторони погодили, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання Стонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов»язань за Договором.

За п. 4.4 Договору - у разі ненадходження коштів, зазначених у п. 1.1 Договору, на Рахунок протягом 3-х робочих днів з моменту підписання Сторонами Договору, Договір вважається припиненим. Рахунок при цьому закривається.

Матеріалами справи встановлено, що по спливу 3-х робочих днів з дати підписання Договору, банк не виявив факту ненадходження коштів, обумовлених Договором на відповідний рахунок, а з врахуванням змісту зазначеного пункту Договору повинен був перевіряти ці обставини.

Крім того, зазначений Договір має відповідні реквізити у тому числі дату та № 11230475. З врахуванням електронної системи обліку Банку, саме Банк повинен був переконатися упродовж визначеного у договорі терміну про вчинення відповідної операції за цим Договором та поступлення коштів у розпорядження банку.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник позивача ствердив, що від імені банку оспорюваний договір підписано уповноваженою на той час особою - завідувачем територіальним відділенням банку № 10013/0332 - ОСОБА_5, яка діяла на підставі Наказу № 441 від 18. 06.2012 року від імені банку.

Перебування зазначеної особи на даний час під слідством за злочин, що має ознаки розкрадання коштів, не свідчить про нікчемність договору з наведених у позові мотивів.

Посилання представника позивача на те, що кошти від позивача за зазначеним Договором до каси банку не надходили і рахунок по названому вище депозитному договору не відкривався не спростовують факту передачі позивачем у розпорядження коштів банку через уповноваженого працівника банку, в даному випадку зав. ТВБВ № 10013/0332 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_7, а проведення реєстрації Договору у системі обліку Банку та проведення по касі коштів чи проведення безготівкової операції та відкриття рахунків, як і перевірка надходження коштів на відповідний визначений у Договорі рахунок є обов»язком працівників банку і не може залежати від волі чи дій вкладника.

Таким чином, колегія суддів вважає, що мав місце факт укладення Договору № 230475 на вклад «Депозитний» на ім»я ОСОБА_3 від 16 серпня 2013 року та передачі останнім у розпорядження банку суми вкладу обумовленої сторонами у оспорюваному договорі.

Зважаючи на вказані обставини, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Банку відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2016 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 про визнання правочину нікчемним - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на користь ОСОБА_3 267 грн. 96 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді