Номер провадження: 22-ц/785/5650/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УК РАЇНИ

05.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кравця Ю.І., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 07 червня 2016 року, в цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором, -

встановила;

02.02.2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 51940 грн. 14 коп. посилаючись на те, що відповідач умови укладеного договору про надання кредитного ліміту на платіжну картку не виконує, у звязку з чим утворилася ця заборгованість.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Крім того представник ОСОБА_3 зазначив, що кредитна картка у ОСОБА_2 була викрадена іще у 2012 році, про що ним було повідомлено правоохоронні органи.

Рішенням Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 07.06.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» задоволені у повному обсязі. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 51940 грн. 14 коп., з яких заборгованість за кредитом 19108 грн. 94 коп., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 28081 грн. 67 коп., заборгованість за нарахованою пенею і комісією - 1800 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 2449 грн. 53 коп.., та судовий збір у розмірі 1378 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариству відмовити у повному обсязі у звязку з пропуском строку позовної давності.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» та стягуючи з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 51940 грн. 14 коп. суд першої інстанції виходив із того, що заявлені вимоги ґрунтуються на законі і доведені наданими позивачем доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції так як вони відповідають обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором - ч.1ст.1048 ЦК України.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди - ст.611 ЦК України.

Судом вказані норми права дотримані у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 19500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за кредитним договором виконало у повному обсязі, перерахувавши відповідачу на кредитну картку грошовий ліміт у розмірі 19500 грн..

ОСОБА_2 свої зобовязання за цим договором виконував не у повному обсязі, отримані грошові кошти повертав несвоєчасно і не у повному обсязі. Так, 06.02.2013 року відповідачем було перераховано на адресу позивача 961 грн. 20 коп., та 1510 грн..

У звязку із неналежним виконанням позивачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 05 січня 2016 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 51940 грн. 14 коп., з яких;

- заборгованість за тілом кредиту становить 19108 грн. 94 коп.,;

- заборгованість із виплати відсотків за користування грошима становить 28081 грн. 67 коп.,

- заборгованість із виплати пені за несвоєчасне повернення грошових коштів та комісії становить 1800 грн.;

- заборгованість із виплати штрафу (фіксована частина) за порушення умов договору становить 500 грн.;

заборгованість із виплати штрафу (процентна складова) за порушення умов договору становить 2449 грн. 53 коп..

Викладені обставини підтверджені наданими позивачем доказами та не спростовані відповідачем і його представником.

Отже, задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» у повному обсязі суд першої інстанції правомірно виходив із того, що вони ґрунтуються на законі і доведені наданими позивачем доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що кредитна картка була викрадена у відповідача; що після викрадення картки він не погашав заборгованість за кредитним договором; що позивачем пропущений строк позовної давності - не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції вони не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України, та належних доказів, для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Так, статтею 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність, яка встановлена тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4ст.267 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку - ч.1ст.264 ЦК України.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново - ч.3ст.264 ЦК України.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем до суду першої інстанції, та виписки з особового рахунку картки ОСОБА_2 за № 5457 0920 2638 6510, ним 06.02.2013 року були здійснені платежі за кредитними зобовязаннями у розмірі 961 грн. 20 коп. та 1510 грн.. Зважаючи на те, що кредитний договір був укладений 20.04.2011 року, і строк позовної давності перервався 06.02.2013 року, а позов до суду був поданий 02.02.2016 року, позивачем не пропущений трирічний строк позовної давності. Тому доводи апелянта у цій частині не підтверджені належними доказами.

Позивачем наданий до суду витяг із кримінального провадження за №0003583, порушеного 14.09.2013 року за його заявою про те, що у нього наприкінці 2012 року було викрадено кредитну картку. До ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_2 звернувся із заявою про викрадення картки лише 06.06.2014 року.

Оскільки за фактом крадіжки вирок суду не постановлений, відсутні правові підстави визнавати доведеним сам факт крадіжки кредитної картки саме в грудні 2012 року. Тому з огляду на такі обставини колегія суддів не приймає до уваги ці доводи апеляційної скарги, оскільки висновків суду першої інстанції у цій частині судового рішення вони не спростовують.

Колегія суддів визнає, що платежі за кредитом від 06.02.2013 року у розмірі 961 грн. 20 коп. та 1510 грн. були здійснені відповідачем ОСОБА_2, оскільки лише йому був відомий номер його особистого рахунку та номер кредитної картки. Доказів того, що цей платіж був вчинений особою, яка можливо викрала кредитну картку відповідача останнім до суду не надано. Тому колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що він не здійснював такі перерахунки на користь позивача.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ізмаїльського маськрайсуду Одеської області від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_4

ОСОБА_5