АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2120/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Кухаренко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М., Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення з неї на його користь половини коштів, набутих ним на підставі договору позики від 11.01.2010 року, укладеного між ним та ОСОБА_8 в інтересах сім'ї, третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_9 про зобов'язання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернути надане їм в позику майно та зобов'язання ОСОБА_7 відновити камінну підмурівку в її домоволодінні, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_10, про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що 15.11.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб з яким перебувала в шлюбних відносинах до 03.06.2012 року та проживали разом з його батьками в будинку АДРЕСА_1. За час перебування у шлюбі з відповідачем ними було спільно набуто різне майно, яке відноситься до спільного майна подружжя. Перелік і вартість даного майна вона зазначила в позовній заяві. Спільне життя з чоловіком не склалось та стало нестерпним у зв'язку з чим 03.06.2012 року вона була змушена переїхати проживати за місцем проживання своїх батьків в смт. Єрки, Катеринопільського району, Черкаської області, з цієї дати вони проживають окремо, і з моменту окремого проживання відповідач ОСОБА_10 не пускає її у двір будинку АДРЕСА_1, який належить його матері ОСОБА_8, і яка не пустила ні голову сільради, ні депутатів для складання акту опису майна до пред'явлення позову до суду і зробила це лише на вимогу суду під час розгляду справи у суді по суті.

Враховуючи, що запропонований нею варіант поділу їх спільного майна був відхилений відповідачем ОСОБА_10 і з ним вони не дійшли згоди про добровільний поділ майна, що є їх спільною власністю, зазначене змусило її захищати свої інтереси і просити розділити майно, яке вони придбали за спільні кошти під час сімейного життя з відповідачем. Спільно нажите майно оцінює на суму 122 893 грн., і просила виділити їй у власність майно на загальну суму 60078 грн., а саме:

- стінку «Вікторія» -1 піт. вартістю 1880,00 грн.;

- пральну машину LG - 1 шт. вартістю 3130,00 грн.;

- дзеркало - 1 шт. вартістю 250,00 грн.;

- мотоблок «Мустанг» - 1 шт. вартістю 4700,00 грн.;

- гідробокс 1.7 та умивальник вартістю 6968,00 грн.;

- телевізор - 1 шт. вартістю 6300,00 грн.;

- стіл комп'ютерний - 1 шт. вартістю 650,00 грн.;

- вагонку дерев'яну - 20 кв.м. вартістю 1300,00 грн.;

- саджанці роз - 20 шт. вартістю 300,00 грн.;

- бичок - 1 шт. вагою 400 кг та вартістю 5000,00 грн.;

- качки - 14 шт. вагою по 3 кг кожна та вартістю 2100,00 грн.;

- кури - 15 шт. вартістю 900,00 грн.;

- плити бетонні для перекриття - 15 шт. вартістю 15000,00 грн.;

- косу - 1 шт. вартістю 1600,00 грн.;

- кошти в сумі 1500 доларів США (еквівалент 10 000,00 грн.).

а відповідачу ОСОБА_10, виділити майна на суму 62818 грн., а саме:

- гідроакумулятор - 1 шт. вартістю 240,00 грн.;

- карнизи - 7 шт. вартістю 406,00 грн.;

- тюль -8 м. вартістю 850,00 грн.;

- тюлева занавіска - 12,5 м. вартістю 999,00 грн.;

- шторна занавіска - 15,6 м. вартістю 1260,00 грн.;

- кісті - 4 шт. вартістю 120,00 грн.;

- підставка для телевізора - 1 шт. вартістю 195,00 грн.;

- будівельні блоки - 120 шт. вартістю 600,00 грн.;

- телевізор «Сатурн» - 1шт. вартістю 620,00 Грн.;

- цемент - 48 мішків вартістю 1200,00 грн.;

- бойлер на 80 л - 1 шт. вартістю 899,00 грн.;

- бойлер на 50 л - 1 шт. вартістю 849,00 грн.;

- насос «Водолій» - 1 шт. вартістю 1350,00 грн.;

- кільця цементні - 6 шт. вартістю 1320,00 грн.;

- забор верх - 11 шт. вартістю 605,00 грн.;

- забор глухий - 22 шт. вартістю 1320,00 грн.;

- стовпчики 3-х метрові - 13 шт. вартістю 1040,00 грн.;

- грунт майстер - 1 шт. вартістю 42,00 грн.;

- саджанці фруктових дерев - 30 шт. вартістю 900,00 грн.;

- бичок - 1 шт. вагою 400 кг та вартістю 5000,00 грн.;

- свині - 3 шт. вагою по 130 кг кожна та вартістю 8000,00 грн.;

- плуг до трактора - 1 шт. вартістю 2000,00 грн.;

- гребка до трактора - 1 шт. вартістю 3500,00 грн.;

- бензокоса - 1шт., вартістю 2000,00 грн.;

- культиватор - 1шт. вартістю 2500,00 грн.;

- трактор Т-25 - 1 шт. вартістю 25000,00 грн.,

Крім того, ОСОБА_6 просила суд зобов'язати ОСОБА_10 повернути їй моторолер Honda Dio Cesta, який був придбаний до весілля за кошти, що були подаровані її батьками особисто їй та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу.

В уточненій позовній заяві від 12.08.2015 року (а.с.222-223) позивач просила розділити спільне з відповідачем майно наступним чином:

визнати за нею ОСОБА_6 право власності та виділити в натурі наступне майно:

- стінку «Вікторія» - 1 шт. вартістю 1 880,00 грн.;

- дзеркало - 1 шт. вартістю 250,00 грн.;

- гідробокс з умивальником вартістю 6 968,00 грн.;

- вагонку дерев'яну - 20 кв.м. вартістю 1 300,00 грн.;

- саджанці роз - 20 шт. вартістю 300,00 грн.;

- косу до трактора - 1 шт. вартістю 1 600,00 грн.;

- кошти в сумі 1 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 31 894,43 грн., а всього майна на загальну суму 44 192,43 грн.;

та визнати за відповідачем ОСОБА_10 право власності та виділити в натурі наступне майно:

- пральну машину LG на 5,5 кг - 1 шт. вартістю 3130,00 грн.;

- мотоблок «Мустанг» - 1 шт. вартістю 4700,00 грн.;

- телевізор «Філіпс» - 1 шт. вартістю 6300,00 грн.;

- стіл комп'ютерний - 1 шт. вартістю 650,00 грн.;

- качки - 14 шт. вартістю 2100,00 грн.;

- кури - 15 шт. вартістю 900,00 грн.;

- плити бетонні для перекриття - 20 шт. вартістю 20 000,00 грн.;

- гідроакумулятор - 1 шт. вартістю 660,00 грн.;

- карнизи - 7 шт. вартістю 406,00 грн.;

- тюль -8 м. вартістю 850,00 грн.;

- тюлева занавіска - 12,5 м. вартістю 999,00 грн.;

- шторна занавіска - 15,6 м. вартістю 1260,00 грн.;

- кісті - 4 шт. вартістю 120,00 грн.;

- підставка під телевізор - 1 шт. вартістю 195,00 грн.;

- будівельні блоки - 120 шт. вартістю 1 200,00 грн.;

- телевізор «Сатурн» - 1шт. вартістю 620,00 грн.;

- цемент - 48 мішків вартістю 1 920,00 грн.;

- бойлер на 80 л - 1 шт. вартістю 2 050,00 грн.;

- бойлер на 50 л - 1 шт. вартістю 1 900,00 грн.;

- насос «Водолій» -1 шт. вартістю 3 300,00 грн.;

- кільця цементні - 6 шт. вартістю 1 800,00 грн.;

- забор верхній - 11 шт. вартістю 858,00 грн.;

- забор глухий - 22 шт. вартістю 1 804,00 грн.;

- стовпчики 3-х метрові - 13 шт. вартістю 1 885,00 грн.;

- грунт майстер - 1 шт. вартістю 42,00 грн.;

- саджанці фруктових дерев - 30 шт. вартістю 900,00 грн.;

- бичок - 1 голови вартістю 20 800,00 грн.;

- свині - 3 голови вартістю 10 530,00 грн.;

- плуг до трактора - 1 шт. вартістю 3 300,00 грн.;

- гребка - 1 шт. вартістю 3500,00 грн.;

- бензокоса- 1шт., вартістю 2000,00 грн.;

- культиватор - 1шт. вартістю 3 500,00 грн.;

-трактор Т-25 - 1 шт. вартістю 25 000,00 грн., а всього на загальну суму - 139 779,00 грн.

Крім того, ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_10 на її користь кошти в сумі 47793,28 грн., як різницю між вартістю майна, що виділяється ОСОБА_10 та ідеальною часткою спільного майна подружжя та просила суд зобов'язати ОСОБА_10 повернути їй моторолер Honda Dio Cesta, який був придбаний до весілля за кошти, що були подаровані її батьками особисто їй та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 липня 2016 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково та визнано об'єктом спільної сумісної вартості подружжя майно: стінку «Вікторія», вартістю 1 880,00 грн., дзеркало вартістю 250,00 грн., гідробокс з умивальником вартістю 6 968,00 грн., пральну машину LG F 1056 MD на 5,5 кг вартістю 3130,00 грн., телевізор PHILIPS 32PFL3605 вартістю 6300,00 грн., плити залізобетонні для перекриття в кількості 20 шт., загальною вартістю вартістю 20 000,00 грн., карнизи в кількості 7 шт. вартістю 406,00 грн., тюль - 8 м. вартістю 850,00 грн., тюлева занавіска - 12,5 м. вартістю 999,00 грн., шторна занавіска - 15,6 м. вартістю 1260,00 грн.; кісті в кількості 4 шт. вартістю 120,00 грн., підставка під телевізор вартістю 195,00 грн., бойлер на 80 літрів марки ARISTON 3700207 вартістю 2 050,00 грн., бойлер на 50 літрів марки ARISTON 3700206 вартістю 1 900,00 грн., на загальну суму 46 308,00 грн. та поділено спільне сумісне майно між подружжям, виділено:

ОСОБА_6 - стінку «Вікторія», вартістю 1 880,00 грн., дзеркало вартістю 250,00 грн., а всього на суму - 2130,00 грн.

ОСОБА_10 - гідробокс з умивальником вартістю 6 968,00 грн., пральну машину LG F 1056 MD на 5,5 кг вартістю 3130,00 грн., телевізор PHILIPS 32PFL3605 вартістю 6300,00 грн., плити залізобетонні для перекриття в кількості 20 шт., загальною вартістю вартістю 20 000,00 грн., карнизи в кількості 7 шт. вартістю 406,00 грн., тюль - 8 м. вартістю 850,00 грн., тюлева занавіска - 12,5 м. вартістю 999,00 грн., шторна занавіска - 15,6 м. вартістю 1260,00 грн.; кісті в кількості 4 шт. вартістю 120,00 грн., підставка під телевізор вартістю 195,00 грн., бойлер на 80 літрів марки ARISTON 3700207 вартістю 2 050,00 грн., бойлер на 50 літрів марки ARISTON 3700206 вартістю 1 900,00 грн., а всього на суму - 44178,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію різниці вартості долей в спільному сумісному майні в розмірі 21024,00 грн.

Зобов'язано ОСОБА_10 повернути ОСОБА_6 моторолер Honda Dio Cesta AF 34-1338522 чорного кольору з обємом двигуна 49 см 3, який є її особистою власністю.

В іншій частині даного позову відмовлено.

З урахуванням принципу пропорційності стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 пропорційно до задоволених вимог понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 395, 40 грн., та по оплаті правової допомоги адвоката в розмірі 1551,70 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про стягнення з неї на його користь половини коштів, набутих ним на підставі договору позики від 11.01.2010 року, укладеного між ним та ОСОБА_8 в інтересах сім'ї - відмовлено.

В задоволенні позову третьої особи ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_6 про зобов'язання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернути надане їм в позику майно та зобов'язання ОСОБА_7 відновити камінну підмурівку в її домоволодінні - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить рішення суду змінити в частині стягнення судових витрат , ухваливши нове, яким стягнути із відповідача на її користь понесені судові витрати по оплаті за надану правову допомогу в сумі 14 тис. грн., оскільки вважає його ухваленим в цій частині із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_6 та її представника Павленка С.І., ОСОБА_9., інші сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін в оскаржуваній частині.

Рішення суду першої інстанції відносно розгляду спору по суті сторонами не оскаржене, а тому перевіряється тільки в частині розподілу судових витрат по справі, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України.

Так, колегією суддів за матеріалами справи установлено, що рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 липня 2016 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково, визнано об'єктом спільної сумісної вартості подружжя частину майна на суму - 46 308,00 грн., стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію різниці вартості долей в спільному сумісному майні в розмірі 21024,00 грн.

А також, стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 пропорційно до задоволених вимог понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 395, 40 грн., та по оплаті правової допомоги адвоката в розмірі 1551,70 грн. (а.с. 167- 184 т. 2) .

Роблячи такий висновок в частині розподілу судових витрат, суд першої інстанції керувався тим, що судові витрати слід розподілити між сторонами згідно ст. 88 ЦПК України.

В апеляційній скарзі (а.с. 216-217 т. 1) ОСОБА_6 вказує, що рішення суду в частині розподілу судових витрат та стягнення на її користь 1551,70 грн. витрат на правову допомогу є незаконним, оскільки районним судом безпідставно не застосовано норми ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» під час ухвалення рішення по справі.

Переглядаючи законність рішення суду в частині вирішення питання щодо судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині рішення суду грунтується на нормах чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги в цій частині є не обгрунтованими та не доведеними належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, згідно розрахунку затраченого часу адвокатом Павленком С. І. по підготовці та веденню цивільної справи у Катеринопільському районному суді за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про поділ спільного майна подружжя від 29 червня 2016 року вбачається, що визначена адвокатом Павленком С.І. сума витрат на правову допомогу складає 15 968, 05 грн.(а. с. 96-99 т.2).

Також, згідно даного розрахунку вбачається, що адвокат Павленко С. І. відповідно до договору про надання правової допомоги від 14.08. 2013 року, з урахуванням додаткових угод від 27.08. 2015 року, від 24.04.2014 року, від 14.08. 2013 року ( а. с. 100 - 102 т.2) до даного договору, як адвокат, надавав послуги по веденню справи, а всього затратив часу 985 хв. ( 16 год. 40 хв), без необґрунтовано включених сум витрат пов'язаних з затратою ним часу для явки в судові засідання та повернення із судових засідань, затрати часу на прибуття до ПМК - 42 в м. Черкаси, подача запиту до даного ПМК, затрати на повернення із поїздки з ПМК - 42 в м. Черкаси і розмір таких витрат, тобто, загальна сума наданих послуг з правової допомоги становить 5 968,05 грн.

Судом першої інстанції правомірно не включено до обрахування витрати в сумі 10000 грн. на поїздки на судові засідання, поїздки до інших організацій, оскільки такі витрати не підтверджені документально.

В той же час, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 та її представник Павленко С.І. у своїх поясненням в суді апеляційної інстанції посилались на те, що кошти на прибуття до судового засідання та повернення з нього до робочого місця адвоката є не транспортними витратами, а є часом затраченим адвокатом на прибуття до суду, який оцінюється як 400 грн. роботи адвоката за 1 годину, а тому мають бути компенсовані за рахунок відповідача, як витрати на правову допомогу, і не потребують документального підтвердження про вартість проїзду.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими доводами, оскільки граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і включає у себе роботу адвоката в суді, а також такі витрати стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів), інші витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Але оскільки витрати адвоката на прибуття в судові засідання не були докеументально підтвердженими, то висновок районного суду про виключення їх з витрат понесених на правову допомогу є вірним, оскільки такі витрати не є витратами на правову допомогу.

Також, колегія суддів вважає необгрунтованим посилання представника апелянта адвоката Павленка С.І. на те, що районним судом не враховано надання правової допомоги ним позивачці ОСОБА_6 при розгляді зустрічного позову ОСОБА_10 у цій же справі, оскільки позови, як первинний, так і зустрічні розглядались в одній і тій же справі, в одних і тих же судових засіданнях, а відмова у зустрічному позову ОСОБА_10 не є підставою для стягнення з нього на користь ОСОБА_6 витрат на правову допомогу.

При цьому, за матеріалами справи колегією суддів установлено, що загальна сума майна, яке просила розділити позивачка в уточнених позовних вимогах становить 183971,43 грн.(а.с.222-223 т.1), а рішенням суду першої інстанції позовні вимоги позивачки були задоволені частково та проведено розподіл майна сторін, частка в сумі 23154.00 грн. з якого виділена позивачці, що становить 12.5% від заявлених позовних вимог.

З розрахунку адвоката вартість наданих послуг з правової допомоги становить 5 968,05 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивачки та розподіл спільного сумісного майна між сторонами, суд першої інстанції правомірно обрахував пропорційність витрат на правову допомогу відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

А тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат підлягає до залишення без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає до відхилення.

У зв'язку з цим, відповідно до положень ст.88 ЦПК України, не підлягають до задоволення і витрати на правову допомогу адвоката, понесені при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_6 відхилена.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення з неї на його користь половини коштів, набутих ним на підставі договору позики від 11.01.2010 року, укладеного між ним та ОСОБА_8 в інтересах сім'ї, третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_9 про зобов'язання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернути надане їм в позику майно та зобов'язання ОСОБА_7 відновити камінну підмурівку в її домоволодінні, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :