Справа № 523/2344/16-ц
Провадження №2/523/1879/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"23" серпня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси

у складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 18 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1, яка просив визнати дійсним посвідчений 15.05.1997р. за № 97/0221 Одеською Універсальною біржею GIP договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, яку вона придбала у відповідачів, так як відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення вище зазначеної угоди, а також просила визнати за нею право власності на цю квартиру.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності.

Відповідачі до суду не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановлений законом порядок через оголошення у пресі, причини неявки суду повідомлені не були.

На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, встановив, що 15.05.1997 року згідно договору купівлі-продажу № 97/0221, посвідченого Одеською Універсальною біржею GIP ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбала АДРЕСА_1, право власності на яку було зареєстровано в КП ОМБТІ та РОН ще 17.05.1997р. (а.с. 8-9).

Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року. Стаття 47 ЦК України якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення.

З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов про укладення договору купівлі-продажу АДРЕСА_1, покупець сплатив продавцеві обумовлену суму - тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України, але продавці ухиляються від нотаріального посвідчення угоди.

З урахування встановлених фактів суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилалась в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню шляхом визнання угоди дійсною.

Необхідності в визнанні права власності за позивачем не має, так як воно зареєстроване в комунальному підприємстві реєстрації об'єктів нерухомості за позивачем.

На підставі статей 47, 224 ЦК України, статей 17, 48 Закону України «Про власність», керуючись статтями 1, 10, 11, 60, 61, 74, 197, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_3 з одного боку, та ОСОБА_1 з іншого, посвідчений 15.05.1997р. за № 97/0221 Одеською Універсальною біржею GIP, та зареєстрований в КП ОМБТ та РОН ОМР 17.05.1997р.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя