Справа № 305/203/16-ц
Провадження по справі № 2/305/389/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Рахівської міської ради, Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Рахівської міської ради, Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, залишилося спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1. Будівництво вказаного житлового будинку здійснювалось відповідно до чинного на той час законодавства, на відведеній у встановленому порядку, земельній ділянці, що підтверджується будівельним паспортом від 08.07.1987 року. Встановлено, що забудовниками будинку є ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5. Після смерті спадкодавців, спадкоємцями першої черги залишилися позивач та відповідачка ОСОБА_3, як діти. Однак, до нотаріальної контори, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, у встановлені строки вони не звернулися. Спадщину за покійною ОСОБА_5 прийняв позивач, оскільки постійно проживав з нею, та продовжує проживати в спадковому будинку після її смерті. 10.12.2015 року, з метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори з заявою, про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, нотаріусом у вчиненні таких дій було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому, просив суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме на житловий будинок в АДРЕСА_1

Представник позивача - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка - ОСОБА_3, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає, заперечить проти задоволення позову не має.

Представник відповідача, Рахівської міської ради, Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, однак міський голова, Медвідь В.В. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їх представника. Позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак завідувач сектору ДРРП на нерухоме майно Рахівського РУЮ - Петращук І.В., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишає на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства.

Представник третьої особи Рахівської держнотконтори також в судове засідання не з`явилася, завідуюча Рахівською ДНК Пріц О.І., надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2, помер громадянин ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21 липня 2009 року. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16 вересня 2014 року .

Після їх смерті відкрилася спадщина на належне їм майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1.

Оскільки спадщина за померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрилася в 2009 та 2014 роках, відповідно, цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року).

Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, спадкоємцями першої черги за законом являються діти спадкодавців: позивач ОСОБА_2, та відповідачка по справі ОСОБА_3, що стверджується їх свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 від 17 лютого 1998 року та серії НОМЕР_4 від 03 травня 1980 року.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його прав на отримання власності в порядку спадкування, а саме, відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадилася реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, спірний будинок побудований у 1987 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлнено, що позивач ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, після смерті батьків, оскільки проживав в спадковому будинку до дня смерті ОСОБА_5, та проживає там і надалі, що стверджується довідкою виконавчого комітету Рахівської міської ради №649 від 29.01.2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки відповідачкою ОСОБА_3, позовні вимоги визнано, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем АДРЕСА_1, право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.