Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №332/890/16ц Головуючий у 1-й інстанції: Шалпегіна О.Л.
Провадження № 22-ц/778/4174/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Спас О.В.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПиватБанк»до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 31 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав грошові кошти в розмірі 33170 доларів США на термін до 31.07.2037 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за кредитом в строки та порядку, встановлених кредитним договором.

Проте відповідач належним чином не виконує свої обовязки за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 33539,78 доларів США.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 33539,78 доларів США.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 31.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (а.с. 16) та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № ZPJ0G100000021 (а.с. 10-12).

Відповідно до розділу 7 укладеного договору банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу на строк з 31.07.2007 р. по 31.07.2037 р. включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 33170 доларів США: на покупку житла 24800 доларів США і 8370 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове повернення кредиту згідно з п. 3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 6.2. договору.

Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною першою статті 626 ЦК України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Звернувшись до суду в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_4 свої зобовязання за вказаним договором не виконав, через що виникла заборгованість, яка станом на 24.12.2015 р. становить 33539,78 доларів США, що еквівалентно 771079,51 грн. та складається з: 25383,49 доларів США заборгованості за кредитом; 4122,51 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом; 793,60 доларів США заборгованості з комісії за користування кредитом; 1632,69 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафів: 10,87 доларів США його фіксована частина та 1596,61 грн. процентна складова (а.с. 5-9).

Розглянувши справу суд першої інстанції вірно виходив з того, що в проваджені Заводського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 2-639/2010 за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За результатами розгляду вказаної справи, 29.03.2010 р. судом було постановлено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № ZPJ0G100000021 від 31.07.2007 р. у розмірі 29586,41 доларів США, що еквівалентно 236987,15 грн. В рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором цим судовим рішенням було звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру № 6, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, б. 31, яка належить ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк». Також цим судовим рішення було розірвано кредитний договір № ZPJ0G100000021 від 31.07.2007 р., укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 (а.с. 84).

Заочне рішення у цивільній справі № 2-639/2010 набрало чинності 09.04.2010 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-939цс15.

За матеріалами справи встановлено, що спірний кредитний договір № ZPJ0G100000021 від 31.07.2007 р. не містить умов, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення позичальником зобовязань після його розірвання.

Районним судом правомірно зроблені висновки ,що дія вказаного кредитного договору була припинення після набрання заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2010 р. законної сили, тобто 09.04.2010 р., оскільки цим судовим рішенням передбачено розірвання кредитного договору. При цьому саме цим судовим рішенням встановлений спосіб виконання зобовязання, яке виникло на підставі кредитного договору № ZPJ0G100000021 від 31.07.2007 р.

За таких обставин, після розірвання кредитного договору № ZPJ0G100000021 від 31.07.2007 р., цей договір не може породжувати нових зобовязань, оскільки такі умови не були прямо передбачені сторонами при його укладанні.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За вимогами ч.1 ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

При зверненні до суду Банком надано копію кредитного договору в якому взагалі відсутня дата та місце його укладання та не визначена особа боржника./а.с.10/

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307.308,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: