Ухвала

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 - правонаступника ОСОБА_4 - до ОСОБА_5, Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа - Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення спадкової маси та визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року, скасовано ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року та від 28 липня 2015 року про залучення до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_4

Відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в залученні до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_4

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення спадкової маси та визнання права власності в порядку спадкування закрито.

Повернуто ОСОБА_3 сплачені судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу для продовження розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі на підставі ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що до спірних правовідносин не може бути застосовано вимоги ст. 37 ЦПК України, оскільки процесуальне правонаступництво ОСОБА_3 не можливе з підстав, передбачених матеріальним законом. Суди вважали, що спір між сторонами має вирішуватися в рамках іншої спадкової справи, що відкрилася після смерті позивача - ОСОБА_4

Проте таких висновків суди дійшли з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його син ОСОБА_6, після якого відкрилась спадщина, проте постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 11 грудня 2013 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно - у зв'язку з відсутністю факту належності спадкового майна, правовстановлюючих документів на вказане майно та їх державної реєстрації, що відповідно до приписів ст. 50 Закону України «Про нотаріат» надає право позивачу звернутися до суду з цим позовом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач у справі ОСОБА_4 помер.

З матеріалів справи убачається, що у зв'язку зі смертю первісного позивача до суду звернувся його син ОСОБА_3 із заявою про залучення його до участі у вищевказаній справі як правонаступника.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Закриваючи провадження у справі, суди не врахували, що ОСОБА_7 після смерті батька ОСОБА_4 у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

За життя спадкоємець, звернувся до суду з позовом про встановлення спадкової маси та визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, а відтак прийнявши спадщину після смерті батька, ОСОБА_3 набув права на спадщину на всі права та обов'язки, які належали батькові за життя.

Проте суд першої інстанції, не правильно розтлумачивши вимоги ст. 37 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі на підставі ч. 1 п. 6 ст. 205 ЦПК України.

Апеляційний суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги й помилково залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

За таких обставин постановлені у справі ухвали судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з підстав, передбачених ч. 1 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана