Справа № 600/275/16-ц
Справа № 2/600/135/2016
19 серпня 2016 року Козівський районний суд
Тернопільської області
в складі: судді Вирсти М.М.
при секретарі Сташків О.С.
за участю: позивачів ОСОБА_1
представника позивачів ОСОБА_3
28 березня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 написали заяви про витребування трудової книжки, виплату заробітної плати, видачу копії наказу про звільнення з роботи та довідки про середньомісячну зарплату та довідки про заборгованість із зарплати, направили їх рекомендованими листами з описом на адресу товариства, відповіді не отримали.
Посилаючись на КЗпП, Закон України «Про оплату праці», Інструкцію про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, просять:
В судовому засіданні позивачі та їх представник згідно договорів про надання правових послуг адвоката №20/04 від 20 квітня 2016 року та №21/04 від 21 квітня 2016 року ОСОБА_3 згідно заяв про збільшення позовних вимог просять:
Просять допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 25 липня 2016 року.
Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.
Згідно ст.48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів.
Відповідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №301 від 27 квітня 1993 року, з наступними змінами: п.4.1 - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Зазначені вимоги Інструкції кореспондуються з вимогами ст.47 КЗпП України, відповідно якої власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.
-у ОСОБА_1 у розмірі 8468 /вісім тисяч чотириста вісімдесят шість/ грн.;
-у ОСОБА_2 у розмірі 4134 /чотири тисячі сто тридцять чотири/ грн..
Відповідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно ч.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
П.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Середній заробіток працівника визначається відповідно ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100. Зокрема, відповідно абз.3 п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Так, згідно довідок про доходи ОСОБА_1 від 03 березня 2016 року, розмір середньомісячної заробітної плати за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2016 року становить 1326 /одна тисяча триста двадцять шість/ грн. 40 коп. (а.с.2-3), 5449 /пять тисяч чотириста сорок дев'ять/ грн. 50 коп. середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року, 583 /пятсот вісімдесят три/ грн. 92 коп. середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки за період з 01 липня 2016 року по 13 липня 2016 року.
Таким чином, середній заробіток ОСОБА_4 за весь час затримки розрахунку становить 6033 /шість тисяч тридцять три/ грн. 52 коп.. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з утриманням передбачених законом податків та обов'язкових платежів при її виплаті.
Згідно довідок про доходи ОСОБА_2 від 03 березня 2016 року, розмір середньомісячної заробітної плати за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2016 року становить 1378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн. (а.с.13-14), 6890 /шість тисяч вісімсот девяносто/ грн. середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2016 року, 939 /девятсот тридцять дев'ять/ грн. 54 коп. середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки за період з 01 серпня 2016 року по 19 серпня 2016 року.
Середній заробіток ОСОБА_5 за весь час затримки розрахунку становить 7829 /сім тисяч вісімсот двадцять дев'ять/ грн. 54 коп.. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки з утриманням передбачених законом податків та обов'язкових платежів при її виплаті.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин.
Згідно роз'яснень у п.13 даної Постанови, відповідно ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення трудових прав позивачів, що потягнуло завдання позивачам моральних страждань бездіяльністю відповідача, наявний причинний зв'язок між моральною шкодою і протиправним діянням відповідача та виною відповідача в її заподіянні, тому позов в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 5 000 /пяти тисяч/ грн. моральної шкоди підлягає задоволенню, а на користь ОСОБА_2 10 000 /десяти тисяч/ грн. підлягає частковому задоволенню в сумі 5 000 /пять тисяч/ грн..
На підставі викладеного керуючись Конституцією України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 47, 48, 116, 117, 235, 237-1 КзПП України, ст.1167 ЦК України, Законом України «Про оплату праці», Постановою Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд,-
Відповідно п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення в частині стягнення заробітної плати підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому законом.
Суддя: підпис
З оригіналом: вірно