Справа 461/4817/15-ц 2/639/794/16
01 вересня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Шиянової Л.О.,
за участю секретаря Крбеян К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави -
Обгрунтовує позовні вимоги тим, що ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обовязків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року.
Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором до 26.11.2018 р.
Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вищезазначеного автомобіля, решта перерахована на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами.
Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору було надано Відповідачу-1 в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 0,001 % та сплатою всіх інших обовязкових платежів по договору.
Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.
Станом на дату подання зазначеної позовної заяви до суду Відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором у встановлені строки, не дотримується рекомендованого графіку платежів, у звязку з чим Позивач був вимушений звернутися до суду. Боржником не здійснено жодного платежу.
Отже, сума боргу Відповідача-1 за кредитним договором станом на 15.04.2015 року становить:
Основний борг156315,8
Строкові проценти0,08
Нарахована комісія2962,88
Прострочена комісія0
Пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором за період 1 рік (з 15.04.2014 р. по 15.04.2015 р.) становить:________
В індикаційні витрати0
Загальна заборгованість, грн.278984,35
В забезпечення виконання кредитних зобовязань між Відповідачем-1 та Позивачем було укладено договір застави транспортного засобу МЕRSEDES-ВЕNZ Е 200К, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) Y6D2110411В330800 WDВ2110411В330800, реєстраційний № НОМЕР_2 (надалі - транспортний засіб/предмет застави), який належить Відповідачу-1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Згідно з договором застави, укладеним з Відповідачем-1, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором Заставодержателя (Позивача), у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
У звязку з порушенням Відповідачем прав та інтересів Позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання Відповідачем грошових зобовязань за договором кредиту, а також на підставі того, що Відповідач уникає контакту з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки, переховується, за вказаною в кредитному договорі та договорі застави адресою не перебуває, предмет застави для огляду не надає, у Позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів Відповідачем та незаконного відчуження останнім автомобіля, що знаходиться в заставі Позивача. Тому Позивач вимушений терміново звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб та задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 23.12.2014 року, не зявилась, в справі є заява від 01.02.2016 року, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, просить у звязку з великою завантаженістю юридичного підрозділу Банка проводити розгляд справи у наступному судовому засіданні та до закінчення розгляду справи (до винесення судом рішення по суті) без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, кореспонденція, яка направлена на його адресу, повернута до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання.
За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України).
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Відповідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.
Судом встановлено, що ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обовязків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року (7-10).
В забезпечення виконання кредитних зобовязань між Відповідачем 1 та Позивачем було укладено договір застави вищезазначеного транспортного засобу, посвідчений нотаріально (копія наявна в матеріалах справи), а також було зареєстровано обтяження та внесено відповідні відомості в Державний реєстр обтяжень рухомого майна (копія відповідного витягу про реєстрацію обтяжень наявна в матеріалах справи). За клопотанням позивача судом було витребувано інформацію в органів Державної автомобільної інспекції стосовно актуального власника транспортного засобу, який є предметом застави ПАТ «Ідея Банк» за кредитними зобовязаннями Відповідача 1 та забезпечує їх виконання в повному обсязі. Договір застави посвідчений нотаріально та обтяження на предмет застави зареєстроване в передбаченому законом порядку в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 22-23).
В результаті витребування судом доказів органи Державної автомобільної інспекції надали наступну інформацію:
1. актуальним власником заставного транспортного засобу, а саме автомобіля марки МЕRСЕDES- ВЕNZ Е 200К, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) Y602110411В330800 (WDВ2110411В330800, реєстраційний номер НОМЕР_4 є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_3, адреса реєстрації: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 10 корп.2.
2. даний автомобіль було придбано новим власником та зареєстровано за новим власником, а також видано державний номерний знак НОМЕР_4 (а.с. 88-90).
Застава є способом забезпечення зобовязань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст.572 ЦК України та ст.1 ЗУ «Про заставу»).
Згідно до ч. 1 та ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо іншого не встановлено договором або законом (ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до ч.З ст.9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:
1) обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;
2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюєтеся в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі- продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
За змістом ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно зі встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обовязки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом.
На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим законом.
Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування».
За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 р. у справі №6-7 цс1З.
Судом встановлено, що на час реалізації заставленого майна обтяження припинено не було.
Згідно з п. 9. Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Пунктом 3 ч.1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що одним із заходів примусового виконання рішень є вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні.
З урахуванням вищенаведеного вимоги позивача щодо вилучення у відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, адреса реєстрації: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 10 корп.2 та/або третіх осіб транспортного засобу МЕRСЕDES- ВЕNZ Е 200К, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) Y602110411В330800 (WDВ2110411В330800),новий реєстраційний № НОМЕР_4 та передання його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації ґрунтуються на законі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст.32 Закону України «Про виконавче провадження», суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.
Стягнути у дольовому відношенні з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2789,84 грн. (дві тисячі сімсот вісімдесят девять грн. 84 коп.) по 1394,92 грн. (одна тисяча триста девяносто чотири грн.. 92 коп.) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з моменту одержання його копії.

Суддя Л.О. Шиянова