Справа № 581/600/16-ц
Провадження № 2-о/581/76/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2016 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Саївська сільська рада Липоводолинського району Сумської області, ОСОБА_2,

про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю,

в с т а н о в и в :

17 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, у якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його вітчим ОСОБА_3, з яким він та його родина разом із січня 1985 року та по день смерті проживали по АДРЕСА_1. Зазначає, що разом з померлим вони проживали однією сім'єю, оскільки спільно вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного.

Після смерті вітчима відкрилася спадщина у вигляді земельних паїв, тому, зважаючи на не прийняття спадщини та не бажання її приймати сином померлого, заявник просить суд встановити юридичний факт спільного його проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву в повному обсязі.

Предствник Саївської сільської ради Липоводолинського району сільський голова Валюх Г.А. у судовому засіданні повідомив, що йому також відомо про те, що заявник проживав із вітчимом однією сім'єю.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що спадщину після смерті батька ОСОБА_3 не приймав та приймати не збирається. Підтвердив факт спільного проживання заявника з його батьком однією сім'єю тривалий час.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, що знають заявника як сусіда та односельця, підтвердили факт спільного проживання однією сім'єю близько п'яти років ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Вказали, що були у них вдома, бачили, як вони спільно вели господарство, обробляли земельну ділянку, разом харчувалися, вели спільний побут.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,201 га та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,186 га, що розташовані на території Саївської сільської ради Липоводолинського району (державні акти серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 обидва від 15 серпня 2002 року).

Із свідоцтва про смерть та довідок Саївської сільської ради від 11 квітня 2016 року та Василівської сільської ради від 04 квітня 2016 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації по АДРЕСА_1, у віці 67 років помер ОСОБА_3, який з січня 1985 року до дня смерті проживав разом з ОСОБА_1 (а.с.6, 8, 9).

Згідно з даними погосподарської книги за 2001-2005 рр. у домоволодінні заявника крім нього проживали його матір ОСОБА_7, його син ОСОБА_8 зі своєю дружиною та ОСОБА_3, 1936 року народження.

Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 до своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, не менш як п'ять років проживав з заявником по АДРЕСА_1. Факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту, опікування заявником спадкодавця не менш як п'ять років до дня його смерті знайшов своє підтвердження у письмових доказах, поясненнями учасників розгляду та свідків.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає можливим встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю більше п'яти років до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст.10, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт спільного проживання по АДРЕСА_1 однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Сізов