Справа № 132/1628/16-ц Провадження № 22-ц/772/2700/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 32 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Вавшка В.С., Оніщука В.В.,

з участю секретарів Маркевич Я.С., Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області про стягнення недоплаченої суми одноразової страхової виплати (допомоги) у разі стійкої втрати професійної працездатності,

встановила:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 12 листопада 2014 року під час виконання трудових обовязків на посаді апаратника оброблення зерна в ТОВ «Аграріко» з ним стався нещасний випадок.

27 листопада 2014 року комісією територіального управління Держгірпромнагляду у Вінницькій області проведено розслідування нещасного випадку, складено акт форми Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався в ТОВ «Аграріко» та складено акт форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом.

18 грудня 2014 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV.

14 травня 2015 року Вінницьким обласним центром медико-соціальної експертизи (далі МСЕК) йому було встановлено 35% втрати працездатності та третю групу інвалідності.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області від 24 червня 2015 року «Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у разі настання права на страхові виплати після 01 січня 2015 року» №0213/367/367.1/4 йому призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 4 348, 26 грн.

Посилаючись на те, що нещасний випадок стався у період дії Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV, а виплата одноразової допомоги проведена відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла станом на 24 червня 2015 року, ОСОБА_2 просив зобовязати відповідача здійснити йому доплату суми одноразової страхової виплати (допомоги) у разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 45 346, 14 грн.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 12 липня 2016 року позов задоволено.

Зобовязано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області здійснити ОСОБА_2 доплату суми одноразової страхової виплати (допомоги) у разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 45 346, 14 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалене у справі судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що нещасний випадок стався 12 листопада 2014 року, з заявою до Фонду про призначення страхових виплат позивач звернувся 18 грудня 2014 року, тобто в період дії Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV, а відтак відповідач зобовязаний був провести нарахування та виплату одноразової страхової допомоги, сума якої мала б визначатися із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду.

Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом установлено, що позивач працював у ТОВ «Аграріко» на посаді апаратника оброблення зерна 4 розряду (наказ № 126-к від 08 серпня 2013 року).

12 листопада 2014 року під час виконання трудових обовязків на посаді апаратника оброблення зерна в ТОВ «Аграріко» з ОСОБА_2 стався нещасний випадок.

27 листопада 2014 року комісією територіального управління Держгірпромнагляду у Вінницькій області проведено розслідування нещасного випадку, складено акт форми Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався в ТОВ «Аграріко» та складено акт форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом.

18 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV.

14 травня 2015 року Вінницьким обласним центром медико-соціальної експертизи (далі МСЕК) ОСОБА_2 було встановлено 35% втрати працездатності та третю групу інвалідності.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області від 24 червня 2015 року «Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у разі настання права на страхові виплати після 01 січня 2015 року» №0213/367/367.1/4 позивачу призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 4 348, 26 грн.

При цьому, на підставі висновку комісії з розслідування нещасного випадку, позивачу зменшено розмір одноразової допомоги на 40% з урахуванням тієї обставини, що ушкодження здоров?я настало також унаслідок порушення потерпілим ОСОБА_2 нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, яка була чинною на момент настання нещасного випадку) одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності .

З 01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77VIII, згідно з яким Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування» у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд проводить одноразову страхову виплату потерпілому, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

Якщо комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що ушкодження здоровя настало не лише з вини роботодавця, а й внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці, розмір одноразової допомоги зменшується на підставі висновку цієї комісії, але не більш як на 50 відсотків.

Із розрахунку одноразової допомоги в разі втрати професійної працездатності слідує, що Фонд при призначенні одноразової грошової допомоги позивачу керувався статтею 42 Закону в редакції після 01 січня 2015 року, де розрахунок одноразової допомоги проводив виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами ч. 2 ст. 47 вказаного Закону одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно до пункту 8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до МСЕК необхідних документів.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обов?язків, затвердженого наказом МОЗ від 05 червня 2012 року № 420 потерпілому на виробництві, який уперше звернувся до МСЕК, відсотки втрати професійної працездатності встановлюються з дати надходження документів до МСЕК, незалежно від дати встановлення факту виникнення професійного захворювання або каліцтва.

Відповідно до пункту 3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 27 квітня 2007 року № 24 одноразова допомога потерпілому призначається при встановленні МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Пунктом 3.3 вказаного Порядку визначено, що право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Отже, право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а розмір одноразової допомоги у зв?язку з отриманням трудового каліцтва повинен визначатися на підставі законодавства, яке було чинним на момент встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 25 травня 2016 року по справі № 6-481цс16, яка в силу статті 360-7 ЦПК України є обов?язковою для застосування всіма судами України.

З матеріалів справи слідує, що висновком МСЕК від 14 травня 2015 року ОСОБА_2 встановлено 35% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності.

Отже, право на отримання одноразової допомоги у позивача виникло з 14 травня 2015 року і відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області правомірно застосовано положення ст. 42 Закону України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування», згідно з яким розмір одноразової допомоги визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи із 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набуття потерпілим права на страхову виплату.

При вирішенні спору суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки у справі, яка переглядається, районним судом неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з?ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильно її вирішення, то згідно зі ст.309 ЦПК України це є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606, 33 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12 липня 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області про стягнення недоплаченої суми одноразової страхової виплати (допомоги) у разі стійкої втрати професійної працездатності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області сплачений судовий збір у розмірі 606, 33 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом вірно: