У х в а л а

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кадєтової О.В.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, зобов'язання вчинити дії, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, витребування документів та витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її рідний брат ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23 грудня 2011 року, вартістю 319 600 грн; гараж, що знаходиться по АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_4 на підставі ордера № 1254, вартістю 39 089 грн, автомобіль марки «ВАЗ 21013», 1985 року випуску, державний номер знак НОМЕР_3, який належав ОСОБА_4 на праві приватної власності, вартістю 6 000 грн та пенсія у розмірі 2 000 грн, яка не була отримана за життя ОСОБА_4 за останні два місяці.

Вона та відповідач в установлений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте нотаріальна контора не повідомила її про результати розгляду їх заяв.

За життя спадкодавця протягом тривалого часу, з 2010 року та по день його смерті, відповідач не надавала йому ніякої допомоги, хоча той через тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував догляду та не приймала участі у похованні батька. Вона піклувалася про рідного брата, забезпечувала його всім необхідним для нормального життя, лікувала, а після смерті поховала його за власні кошти.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просила судусунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті її брата та видати їй свідоцтво про право на спадщину.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3, звернулася із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, витребування документів та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Вказувала, що ОСОБА_2 неправомірно заволоділа правовстановлюючими документами на майно, що входить до складу спадщини, що перешкоджає їй отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки вона є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті її батька та позбавляє її можливості належним чином оформити в нотаріальній конторі право на спадщину, а тому просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування та витребувати всі оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, в тому числі і оригінал свідоцтва про поховання ОСОБА_4 та стягнути з неї понесені судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, зобов'язання вчинити дії, задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Києві.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 21,50 кв. м, яка належить ОСОБА_4; гараж (машиномісце) АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_4; автомобіль моделі «ВАЗ 21013», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, який належав ОСОБА_4; пенсію померлого ОСОБА_4 за серпень та вересень 2013 року в сумі 4 278 грн 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 654 грн та 45 грн, а всього стягнуто 3 699 грн. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, витребування документів та витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, зобов'язання вчинити дії.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, витребування документів та витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23 грудня 2011 року;

- гаражний бокс (машиномісце) АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_4 на підставі ордеру від 28 січня 1994 року № 1254;

- автомобіль марки «ВАЗ 21013» (двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2), 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, який належав ОСОБА_4 на праві приватної власності;

- належну ОСОБА_4 пенсію за серпень та вересень 2013 року.

Витребувано майно із чужого незаконного володіння у ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 та зобов'язано її передати ОСОБА_3: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1; автомобіль марки «ВАЗ 21013», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3; гаражний бокс АДРЕСА_2. В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 5 481 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1, а. с. 9).

Після його смерті відкрилась спадщина на:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. та зареєстрований в реєстрі № 5662 (т. 1, а. с. 14);

- гараж (машиномісце) АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_4 на підставі ордеру від 28 січня 1994 року № 1254 (т. 1, а. с. 15);

- автомобіль марки «ВАЗ 21013», 1985 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, який належав ОСОБА_4 на праві приватної власності, вартістю 6 000 грн та пенсію за серпень і вересень 2013 року у розмірі 4 278 грн 80 коп., яка не була отримана за життя ОСОБА_4, що підтверджується повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 26 лютого 2014 року № 4693/11(т. 1, а. с. 131).

Спадкоємцем першої черги за законом є донька ОСОБА_4 -ОСОБА_3, яка 04 березня 2014 року звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а 20 травня 2014 року подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (т. 1, а. с. 134, 166).

ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_4 і спадкоємцем другої черги за законом, яка 01 лютого 2014 року звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата і в цей же день була відкрита спадкова справа № 101/14, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори (т. 1, а. с. 10, 12).

Постановою Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 22 травня 2014 року № 3728/02-32 відмовлено ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на її ім'я на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та гаражний бокс АДРЕСА_2, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та необхідної інформації, передбаченої чинним законодавством та наявністю спору між спадкоємцями (т. 1, а. с. 135)

Встановлено, що заповіт за життя ОСОБА_4 не склав.

Відповідно до консультативного висновку Онкологічної лікарні Поліклінічного відділення Київського міського відділу охорони здоров'я від 31 березня 2010 року ОСОБА_4 був хворий на НХЛ І А ст. 28 лютого 2010 року - широке висічення пухлини шкіри спини + ПХТ, Неходжінська крупна клітинна лімфома та потребує продовження лікування (т. 1, а. с. 23).

Згідно із консультативним висновком Поліклінічного відділення Онколікарні від 08 квітня 2010 року та висновку для МСЕК Консультативної поліклініки Онколікарні від 07 квітня 2010 року ОСОБА_4 проведений курс ІХТ з 01 квітня по 09 квітня 2010 року і встановлено діагноз «неходжинська дифузна В-крупно клітинна лімфома ст І А» та зазначено, що потребує нагляду районного онколога та заплановано продовження спец лікування (т. 1, а. с. 23, 24, 25).

Згідно із листом непрацездатності ОСОБА_4 з 02 квітня 2010 року по 14 квітня 2010 року перебував на стаціонарному лікуванні (т. 3, а. с. 32).

З 21 травня 2012 року ОСОБА_4 була встановлена 2 група інвалідності і надано висновок про умови та характер праці, в якому зазначено, що він може працювати у відповідно створених умовах, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 777994 (т. 1, а. с. 49).

З 13 серпня 2012 року по 02 вересня 2013 року ОСОБА_4 перебував на лікарняному 177 днів, а 02 вересня 2013 року був госпіталізований у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого (т. 1, а. с. 40).

Згідно із довідкою Управління Пенсійного фонду Святошинського району м. Києва ОСОБА_4 перебував на обліку в Управлінні та отримував пенсію по інвалідності 2 групи, загальне захворювання з 21 травня 2012 року (т. 1, а. с. 18).

Згідно із повідомленням Київської міської клінічної лікарні № 8 від 26 червня 2014 року № 1194 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні № 2 КМКЛ № 8: з 13 лютого 2013 року по 27 лютого 2013 року, з 29 травня 2013 року по 12 червня 2013 року, з 23 липня 2013 року по 03 серпня 2013 року, з 02 вересня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року (помер) (т. 1, а. с. 102).

За даними ПАТ «Київміськголовпостач» ОСОБА_4 наказом від 09 березня 2000 року № 36-к був прийнятий на посаду столяра відділення будматеріалів і наказом від 19 вересня 2013 року № 47-к робота припинена у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 року (т. 1, а. с. 208).

З 2010 року по день смерті він знаходився на лікарняному 316 днів, із них: у 2010 році ОСОБА_4 хворів 129 днів, у 2011 році - 13 днів, у 2012 році - 40 днів, а у 2013 році 134 дні (т. 1, а. с. 208).

Згідно із довідкою про причину смерті від 16 вересня 2013 року № 636 причиною смерті ОСОБА_4 була Неходжинська великоклітинна лімфома (т. 1, а. с. 117).

Згідно із листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 лютого 2014 року № 4693/11 на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, який проживав за адресою: АДРЕСА_4, була нарахована, але не виплачена пенсія за серпень та вересень 2013 року в загальній сумі 4 278 грн 80 коп. (т. 1, а. с. 131).

ОСОБА_4 хворів, але продовжував працювати і отримував пенсію, яка щомісячно становила 2 139 грн 40 коп. згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно із ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Таких фактів та обставин судом апеляційної інстанції встановлено не було, а тому правильним є висновок про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_2

Також правильними є висновки суду апеляційної інстанції в частині часткового задоволення зустрічного позову, оскільки, встановивши, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, вона в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримати його не може, так як у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та наявний спір між спадкоємцями, тому в такому випадку підлягає визнанню за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

За таких обставин підстав для скасування рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року немає.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.В.Кадєтова

В.О. Кузнєцов