Справа № 459/2657/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.

з участю секретаря судового засідання Головка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням, у якому просила тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї рішенням. В обгрунтування подання послалася на те, що на виконанні у Червоноградському міському відділі ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження ЄДРВП №51769321 щодо виконання виконавчого листа №1327/5114/2012, виданого 17.06.2013 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 4291,19 грн. заборгованості за кредитним договором та 214,60 грн. судового збору. 15.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої скеровано сторонам для відома та виконання. Одночасно, з метою проведення перевірки майнового стану боржника, 15.07.2016 року державним виконавцем скеровано запити у реєструючі органи м.Червонограда, згідно відповідей на які боржник на обліку у відділі ФССВНВ, міському центрі зайнятості не перебуває, за нею також не зареєстровано транспортних засобів та нерухомого майна. Також із відповіді Адресного бюро було зясовано, що боржник зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що державним виконавцем 15.07.2016 року виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 28.07.2016 року державним виконавцем здійснено вихід на дільницю за місцем проживання боржника, в ході якого встановлено, що майновий стан боржника не перевірено, оскільки ніхто не відчинив дверей. Між цим також вказує, що ОСОБА_1 на виклики державного виконавця не являється, поштова кореспонденція адресована їй повертається із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Звертає увагу, що ОСОБА_1 має паспорт для виїзду за кордон. У сукупності з тим, що протягом усього часу перебування виконавчого провадження на виконанні, рішення суду не виконане, при цьому державним виконавцем вжито всіх передбачених законодавством заходів примусового виконання рішення, вважає, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд подання за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до копій виконавчих листів №1327/5114/2012, виданих 17.06.2013 року Червоноградським міським судом Львівської області, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 4291,19 грн. заборгованості та 214,60 грн. сплаченого судового збору.

Згідно з постановами про відкриття виконавчих проваджень від 15.07.2016 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження з виконання вищезазначених виконавчих листів.

Державним виконавцем скеровано запити до компетентних органів на предмет наявності за боржником майна, на яке б можна було звернути стягнення. Згідно наданих відповідей, боржник на обліку у міському центрі зайнятості не перебуває, за останньою також не зареєстровані транспортні засоби, нерухоме майно.

В процесі виконання виконавчого провадження державним виконавцем виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2016 року, що підтверджується копією цієї постанови.

Згідно копії акту державного виконавця від 28.07.2016 року, державним виконавцем 28.07.2016 року здійснено вихід на дільницю за місцем проживання боржника за адресою: м.Червоноград, вул.Сокальська,20/49, в ході якого встановлено, що доступу до квартири не було, оскільки ніхто не відчинив дверей.

Вирішуючи порушене державним виконавцем питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права

передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи

свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім

тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки,

громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших

і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", якими встановлено самостійні підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов'язань. Цією ж статтею встановлено способи реалізації встановлених обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесій здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду. В матеріалах справи відсутні докази того, що боржник викликалася до виконавчої служби і ухилялася від сплати боргу. Хоча саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Більше того, у матеріалах справи немає відомостей стосовно обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, що спростовує доводи подання про ухилення останньої від виконання своїх обовязків, а додана до подання копія рекомендованого повідомлення, про таке не свідчить, оскільки така адресатом не отримана. До того ж з даного повідомлення неможливо встановити, яка саме документація направлялася боржнику за адресою її проживання.

Окрім цього, суд звертає увагу, що у поданні державний виконавець посилається на відповідь Адресного бюро стосовно місця реєстрація боржника за адресою: с.Бабичі Радехівського району, однак поштова кореспонденція направлялася на адресу: вул.Сокальська, 40/29, м.Червоноград.

Разом із тим, суд наголошує, що саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права особи у виконавчому провадженні.

Що стосується акту державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника, то суд до уваги такий не приймає, оскільки у ньому не зазначено понятих та відсутні дані про час такого виходу, який згідно з частиною 1 статті 29 Закону України «Про виконавче провадження» повинен припадати у робочі дні не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у поданні державний виконавець свої доводи обґрунтовує відповіддю відділення ФССНВВ, однак такий доказ суд вважає неналежним, оскільки прізвище боржника у ньому відсутнє.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до остаточного висновку, що у задоволенні подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Д. І. Рудаков