Провадження №2/760/5439/16;
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна та просить зняти арешт та заборону відчуження з рухомого майна, належного ОСОБА_2, на підставі Свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2, в інтересах якого діє позивач на підставі довіреності, яка надає йому право розпоряджатися автомобілем марки Mercedes-Benz - 300, 1989 року випуску, шасі, кузов НОМЕР_1, державний номерний знак - НОМЕР_3 - накладений згідно Постанови слідчого Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві №50/СВ-201 від 02.03.2009.

Як вбачається з позовної заяви, автомобіль марки Mercedes-Benz - 300, 1989 року випуску, шасі, кузов НОМЕР_1, державний номерний знак - НОМЕР_3 перебуває під арештом, накладеним згідно Постанови слідчого Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві №50/СВ-201 від 02.03.2009 ( примітка: КР/С 09-15171).

Як зазначено у копії відповіді Солом'янського УП ГУ НП в м. Києві №Л-3479/125/55-16 від 09.08.2016, у провадженні Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебувала кримінальна справа №09-15171 від 28.02.2009 за ст. 286 ч. 1 КК України. В ході досудового розслідування слідчим Костюченком І. було накладено арешт на автомобіль Mercedes-Benz 300, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3.

21.03.2012 кримінальна справа №09-15171 була направлена до Солом'янського районного суду м. Києва на підставі ст. 11-1 ч. 1 КПК України та до СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві не поверталась. Остаточне рішення у вищевказаній кримінальній справі було прийнято 15.06.2012, матеріали справи зберігаються у Солом'янському районному суді м. Києва, а тому позивачеві було рекомендовано звернутися до суду із аналогічною заявою.

Суддя вважає, що позивачем помилково було подано заяву про зняття арешту в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.4 ст.55 Конституції України).

Стаття 1 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Між тим, статтею 15 ЦПК України визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Зокрема, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.9 розділу ХІ «Перехідні Положення» КПК України від 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності КПК України від 20 листопада 2012, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому заява про скасування арешту з майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності КПК України від 20 листопада 2012, тобто в порядку КПК України 1960 року.

Частина 4 ст. 126 КПК України 1960 року передбачає, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Отже, якщо арешт на майно було накладено в рамках кримінального провадження, порушеного до набрання чинності КПК України 2012 року і справа, на даний час, не надійшла до суду, питання щодо скасування такого заходу забезпечення вирішується слідчим. Таким чином, особа щодо якої здійснюється таке кримінальне провадження може звернутися до слідчого з клопотанням про скасування арешту.

Після надходження кримінальної справи до суду питання щодо скасування арешту буде вирішуватись суддею при винесенні вироку.

Відповідно до ст. 248 КПК України 1960 року при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Відповідно до ст. 409 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до ст. 411 КПК України питання зв'язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач і цивільний відповідач. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, спір, що виник між позивачем та відповідачем, виходячи зі змісту заявлених вимог, з огляду на викладене вище правове обґрунтування, має вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

При таких обставинах, керуючись ст.ст.3, 15, 122 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: