У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 30 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк) та ним укладено кредитний договір

№ CVI0GA00000039, відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 23 216 доларів США на строк з 30 січня 2008 року по 30 січня 2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в порядку, у строки та на умовах визначених договором.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 січня 2008 року між ним та банком укладено договір іпотеки

№ CVI0GA00000039, відповідно до умов якого він передав в іпотеку належну на праві власності квартиру № 3 загальною площею 55,40 кв. м, за адресою:

АДРЕСА_1.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня

2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

від 30 січня 2008 року № CVI0GA00000039 в розмірі 30 653,84 доларів США, що звернуто стягнення на квартиру № 3 загальною площею 55,40 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; виселено ОСОБА_4 із зазначеної квартири із зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України.

На підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці 30 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого остання придбала квартиру № 3 по

АДРЕСА_1.

Оскільки банком не враховано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», квартира є єдиним місцем проживання позивача, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у

м. Чернівці, укладений 30 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 у його власність спірну квартиру.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного Чернівецької області

від 03 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки ухвалено до набрання чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», банком отримано згоду позичальника (який одночасно є іпотекодавцем) на реалізацію предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 листопада

2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 березня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур