САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1193/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу і відшкодування шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог повідомила наступне: рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2012 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано недійсним в ? його частині договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 10.10.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право спільної власності на ? частини квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 202000 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.03.2013 року рішення районного суду скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ухвалено в цій частині нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_1І, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2013 року витребувано із чужого незаконного володіння, тобто у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ? частину квартири АДРЕСА_1 на користь власників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Скасовано частково державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зареєстровану КП «ДМБТІ» ДОР 16.10.2007 року на ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2007 року в частині права власності на ? частину квартири АДРЕСА_3, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.06.1995 року, виданого Придніпровською ГРЕС згідно з розпорядженням від 16.06.1995 року №1053 та на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2012 року. В рішенні від 19.12.2013 року апеляційний суд посилається на те, що згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2012 року, яке має законну силу, визнано за позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право спільної власності на ? частину квартири, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 202000 грн. З огляду на ці обставини ОСОБА_1 є власником ? частини спірної квартири, а за другу ? частку квартири як покупцю за незаконною угодою їй повернуто сплачені гроші. Однак дані обставини не відповідають дійсності, оскільки виконавче провадження з виконання виконавчого листа закрито, а рішення судів про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 202000 грн. не виконані. Крім того, позивач посилається на ті обставини, що боржник прострочив зобовязання у звязку з чим вважає за необхідне стягнути з нього суму проіндексованих витрат за період з 01.03.2013 року по 31.12.2015 року в розмірі 138572,00 грн. та 3% річних в сумі 17715,51 грн., а всього в розмірі 156089,51 грн. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю за продану квартиру за договором купівлі-продажу від 10.10.2007 року в сумі 202000 грн., а також суму проіндексованих витрат.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі викладених обставин.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та пояснила, що позивач фактично має намір виконати рішення із стягнення суми, що вже стягнена, сама ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем, позивачкою не було виконано всіх зобовязань.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи та допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 10.10.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу, за яким остання придбала за 404000 грн. квартиру АДРЕСА_4. Зазначений факт встановлено рішеннями судів, а тому у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2013 року витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ? частку квартири АДРЕСА_5 на користь власників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також частково скасовано державну реєстрацію права власності на ? частину зазначеної квартири за ОСОБА_8 (а.с.11-14).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до п.6 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст.12 ЦК України незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол), ратифікованого Україною Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Факт сплати позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 404000 грн. за придбання квартири встановлений рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2012 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2013 року (а.с. 6-7, 11-14), що набрало законної силу, у звязку з чим суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які поясняли що не бачили факту передачі усієї суми коштів.

Враховуючи той факт, що позивач ОСОБА_8 будучи добросовісним набувачем квартири, відповідно до рішення суду була позбавлена права власності на ? частину квартири, їй повинно бути відшкодована відповідачем ? частина її вартості, а саме 202000 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 суми вартості ? частини квартири підлягають задоволенню.

Що стосується вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 суму проіндексованих витрат за період з 01.03.2013 року по 31.12.2015 року суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог, оскільки застосування положень ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин не передбачено Законом, у звязку в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Також у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст. 3, 16, 216 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 202000 (двісті дві тисячі) грн. та судові витрати по справі в сумі 2020 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев