Провадження № 2/537/728/2016
Справа № 537/2896/16-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі -головуючого судді Степура А.А., за участю секретаря Грицьковій Я.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу ДВС м.Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом згідно якого прохає, зняти арешт з квартири № 3 в житловому будинку № 24 по вул.. Макаренка в м.Кременчуці Полтавської області, накладений згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на нього відходження державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ № 14197652 від 12 серпня 2009 року. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 13.08.2009 року за № 8963666 про арешт квартири № 3 в житловому будинку № 24 по вул.. Макаренка в м.Кременчуці Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 4 листопада 2014 року помер її батько ОСОБА_3 який був зареєстрований та проживав на день смерті в будинку 24 по вул.. Макаренка в м.Кременчуці Полтавської області. Спадкоємицею померлого батька за законом являється вона. Крім неї інших спадкоємців на майно померлого не має. Після смерті батька, вона звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після померлого за законом. На день смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з права власності на 53/200 частки житлового будинку з господарськими будівлями № 24 по вул. Макаренка в м.Кременчуці Полтавської області. З огляду на вищезазначене вона успадкувала спадкове майно, а саме 53/200 частки житлового будинку з господарськими будівлями № 24 по вул.. Макаренка в м.Кременчуці Полтавської області від спадщини не відмовлялась і прийняла її. Під час підготовки відповідних документів приватним нотаріусом було встановлено, що постановою державного виконавця Братчун О.О. Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 12.08.2009 року згідно ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. У звязку з встановлення певної заборони на нерухоме майно нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину поки така заборона не буде знята. Для зясування обставин та зняття арешту з частини будинку вона звернулась з запитом до ОСОБА_2 ВДВС Кременчуцького МУЮ. У відповіді за № 23081 від 13.05.2016 року зазначається, що зняти арешт з квартири № 3 в житловому будинку № 24 по вул.. Макаренка в м.Кременчуці не має можливості так як арешт було накладено для забезпечення виконання позову боржником ОСОБА_5 згідно ухвали № 2-4037 виданої 19.05.2009 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська. У звязку з тим, що накладено арешт на частину житлового будинку з господарськими будівлями та прибудовами, отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, а тому змушена звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів.

У судове засідання позивач не з'явилась, хоча завчасно надіслала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 відділу ДВС м.Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача, оскільки ввжає, що відповідно до чинного законодавства даний спір повинен вирішуватися тим, судом який накладав арешт.

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, але завчасно надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляд справи були належним чином повідомлені.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є власником 53/200 частини будинку №24 по вул.. Макаренка в м.Кременчуці, Полтавської області, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_3 позивачка як спадкоємиця звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини після померлого за законом, що сторонами не заперечувалось в судовому засіданні.

Згідно листа виданого начальником ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного управління юстиції у Полтавській області від 13.05.2016 року встановлено, що позивач зверталась до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного управління юстиції у Полтавській області, але в скасуванні арешти їй відмовлено, оскільки арешт було накладено для забезпечення виконання позову боржником ОСОБА_5 згідно ухвали № 2-4037 виданої 19.05.2009 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська.

Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна встановлено, що накладено арешт та оголошено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2.

Згідно свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_5 помер 28.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 240233 від 1.07.2013 року.

В судовому засіданні встановлено, що 12.08.2009 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного управління юстиції у Полтавській області накладено арешт на підставі ухвали № 2-4037 від 19.05.2009 року яка видана Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про накладення арешту на все майно, що належить відповідачу ОСОБА_5 в межах заявлених позовних вимог у розмірі 13240,92 грн., нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача АДРЕСА_3, грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача.

26 жовтня 2009 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного управління юстиції у Полтавській області закінчено виконавче провадження.

Відповідно до розпорядження № 16 ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного управління юстиції у Полтавській області наказано знищити виконавчі провадження ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного управління юстиції у Полтавській області переданих до архіву відділу по яким закінчився строк зберігання тривалістю три роки станом на 01.01.2013 року І та ІІ півріччя 2009 року, знищити виконавчі провадження ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного управління юстиції у Полтавській області переданих до архіву відділу по яким закінчився строк зберігання тривалістю 1 рік станом на 1.01.2013 року (адміністративні стягнення 2011 рік).

Згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 1.02.2013 року встановлено, що виконавче провадження по якому накладено на підставі ухвали № 2-4037 від 19.05.2009 року яка видана Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про накладення арешту на все майно, що належить відповідачу ОСОБА_5 в межах заявлених позовних вимог у розмірі 13240,92 грн., нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача АДРЕСА_3, грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача, знищено.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 3 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктом 5 вказаної вище Постанови роз'яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є фактично власником частини майна на яке накладено стягнення, що не заперечувалось сторонами.

Однак, у даному випадку власник частини майна звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного управління юстиції у Полтавській.

У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено, що у разі предявлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачем у справах про звільнення майна з-під арешту є особа, відносно якої на момент порушення справи є припущення, що вона є власником майна або правомірним його володільцем. Боржник у виконавчому провадженні не може предявляти зазначений позов, у спосіб, заявлений позивачем, оскільки закон визначив, що з позовом про зняття майна з-під арешту може звернутись особа, яка є власником майна, і, яка не є учасником виконавчого провадження, оскільки у цьому випадку передбачений інший порядок оскарження дій державного виконавця в частині накладення арешту на майно та не вчинення дій щодо його зняття.

Крім того, згідно відповіді виконуючого обовязки голови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2016 року та ухвали судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27.07.2016 року встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська не перебуває та не перебувала цивільна справа № 2-4037/2009 року.

Тому, підстав для розгляду справи у порядку скасування заходів забезпечення позову не вбачається, оскільки відсутня цивільна справа, в межах розгляду якої начебто застосовувалися заходи забезпечення позову. І фактично суд позбавлений можливості встановити підстави за яких діяв державний виконавець при накладенні арешту на майно, оскільки в даний час знищено виконавче провадження , а тому розвязання такого спору можливе лише шляхом оскарження рішення державного виконавця, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що державний виконавець діяв в порядку виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини,що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій,а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.1 ч.2 той же статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт (заставодержатель) і яка не є боржником у цьому провадженні, та - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Згідно п.1.ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні : адміністративні справи, у яких однією стороною із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно ч. 2 ст. 18 цього ж Кодексу Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією стороною є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки.

Таким чином, відповідно до ст.17 КАС України розгляд справи відноситься до компетенції адміністративного суду, а не суду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що провадження у справі та підлягає закриттю з підстав ст. 205 ЦПК України, роз'яснивши, що вказаний спір може бути поданий і розглянутий у порядку, адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 205, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу ДВС м.Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зняття арешту з нерухомого майна, - закрити, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя: Степура А.А.