У Х В А Л А

29 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа - Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 й ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом та поділ земельної ділянки в натурі,

в с т а н о в и л а :

Броварський міськрайонний суд Київської області рішенням від 3 грудня 2013 року позов ОСОБА_5 задовольнив частково та задовольнив зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_7 й ОСОБА_6: здійснив поділ земельної ділянки площею 0,20 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи, визнавши за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину, а за ОСОБА_4, ОСОБА_7 й

ОСОБА_6 на 2/3 частини цієї земельної ділянки; визначив лінію розподілу, стягнув компенсацію за господарські споруди та вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд Київської області 14 травня 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задовольнив, у задоволенні зустрічних позовних вимог

ОСОБА_4, ОСОБА_7 й ОСОБА_6 відмовив. Визнав за ОСОБА_5 право власності на спірну земельну ділянку.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 30 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Київської області від 14 травня 2015 року залишила без змін.

13 серпня 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 377, 1216, 1218, 1225 Цивільного кодексу України статей 120, 125 Земельного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

30 липня 2014 року та 25 травня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанцій, що оскільки ОСОБА_5 у порядку, передбаченому статтею 328, частиною першою статті 334 ЦК України, набув право власності на спірний будинок на підставі договору дарування, то згідно з положеннями частини першої статті 120 ЗК України і частини першої статті 377 ЦК України до нього перейшло право власності на земельну ділянку, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель; спірна земельна ділянка не входить до складу спадщини, тому зустрічні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_7 й ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

В ухвалі від 25 травня 2016 року Вищий спеціалізований суд України залишив без змін ухвалені у справі рішення, якими визнано права власності на земельну ділянку за особою, на ім'я якої складено заповіт на будинок, що розташований на цій земельній ділянці. Суди дійшли висновку, що оскільки спадкодавець не склала заповіт на земельну ділянку або її частину іншим особам, то набувши право власності на будинок, інші будівлі та споруди, до позивача перейшло право власності на земельну ділянку, яка надавалась в установленому законом порядку під будівництво зазначеного нерухомого майна.

Порівняння зазначеного судового рішення, наданого заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Надана для порівняння ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року не може бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалене у справі рішення апеляційного суду та передав справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа - Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 й ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом та поділ земельної ділянки в натурі за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко