Справа № 640/7334/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання кредитора таким, що прострочив прийняття виконання зобовязання за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами визнати кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» таким, що прострочив в період з 06.06.2014 року по день винесення рішення, прийняття виконання зобовязання за кредитним договором № 05/2008 від 25.04.2008 року, що був укладений між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_1 В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.04.2008 року АК «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05/2008 від 25.04.2008 року згідно умов якого їй було надано кредит на поточні потреби в сумі 124 600,00 доларів США з 25.04.2008 року по 24.04.2018 року зі сплатою за користування кредитом 14,0 % річних. Як вказує позивач, що у 2015 році їй стало відомо, що 06.06.2014 року між ПАТ «Банк Кіпру», яке є правонаступником усіх прав та обовязків АБ «АвтоЗАЗбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір факторингу згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 05/2008 від 25.04.2008 року. Проте, як зазначає позивач, в порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач на момент звернення до суду з позовною заявою не надав їй докази переходу права вимоги, а також реквізити нового валютного розрахункового рахунку на який слід перераховувати кредитні кошти. Вказана бездіяльність фактично призвела до позбавлення боржника можливості виконання зобовязання відповідно до умов кредитного договору. Зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не відкрило позивачу валютний поточний рахунок для здійснення погашення за кредитним договором та не надало ліцензій відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України, підтверджуючих можливість приймання платежів відповідно в іноземній валюті на території України, що у свою чергу призводить до неможливості виконання позивачем своїх обовязків за кредитним договором. Позивач зазначає, що зміна валюти виконання умов договору є фактично зміною істотних умов договору, що відповідно до чинного законодавства України не допускається. У звязку з наведеним, позивач вимушено звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі договору, підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, заперечувала проти задоволення позовних вимог, які не визнала в повному обсязі, просила відмовити в задоволені позовних вимог за необґрунтованістю та недоведеністю.

Суд, заслухавши думки присутніх сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.04.2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник - ПАТ «Банк Кіпру») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05/2008, відповідно до умов якого позивач зобов»язується надати відповідачеві кредит у розмірі 124 600,00 доларів США.

06.06.2014 року між ПАТ «Банк Кіпру», яке є правонаступником усіх прав та обовязків АБ «АвтоЗАЗбанк», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості до фактора перейшло право вимоги за кредитними договорами визначеними в договорі факторингу.

Згідно копії свідоцтва ФК № 214 від 22.09.2008 року про реєстрацію фінансової установи вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» від 15.09.2011 року зареєстровано як фінансову установу відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18.09.2008 року № 1121 (арк. справи 44-45).

Відповідно до умов вищевказаного Договору, ОСОБА_1 зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ч.3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.03.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №05/2008, укладеним 25.04.2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_1 в розмірі 1165812,86 грн., а також судовий збір у сумі 3654,00 грн. (арк. справи 42-43).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.07.2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року залишено без змін (арк. справи 39-41).

Зі змісту судовий рішень вбачається, що 06.06.2014 року між ПАТ «БАНК КІПРУ», яке є правонаступником усіх прав та обовязків АБ «АвтоЗАЗбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «БАНК КІПРУ») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника вернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплату процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що позивач ОСОБА_1 повинна була повертати борг частинами. Між тим, вона сплачувала заборгованість не в повному обсязі і несвоєчасно, зокрема, останні платежі нею внесені в червні 2014 року, у вересні, серпні, липні, червні 2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Цивільним кодексом України не передбачено обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено презумпцію правомірності правочину.

Таким чино, відсутність у ТОВ «Кредитні ініціативи» ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями не є підставою для задоволення позовної заяви ОСОБА_1, оскільки ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, в даному випадку між ТОВ « Кредитні Ініціативи» та ПАТ « Банк Кіпру» було укладено договір факторингу, який не є валютною операцією, а відтак і валютна ліцензія для його укладення не потрібна. Аналогічна правова позиція міститься в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, 04 лютого 2015 року.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому задоволенню не підлягають.

Судом не встановлено підстав для визнання кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» таким, що прострочив в період з 06.06.2014 року по день винесення рішення, прийняття виконання зобовязання за кредитним договором № 05/2008 від 25.04.2008 року, укладений між АБ «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_1 Як вбачається з матеріалів справ та не заперечується сторонами, що заборгованість позивача за кредитним договором на час розгляду позовної заяви залишається несплаченою, зобовязання не виконані, у звязку з чим відсутні правові підстави для визнання кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» таким, що прострочив в період з 06.06.2014 року по день винесення рішення, прийняття виконання зобовязання за кредитним договором № 05/2008 від 25.04.2008 року на підставі чого позовні вимоги задоволенню не підлягають. В матеріалах справи відсутні належні та достовірні письмові докази в підтвердження доводів, викладених позивачем в позовній заяві, якими обґрунтовуються викладені обставини.

На підставі наведеного, керуючись статтями 526, 559, 599, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», статтями 10,15, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання кредитора таким, що прострочив прийняття виконання зобовязання за договором відмовити.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті 22 вересня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлено 27 вересня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях