У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 14 вересня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Хопти С.Ф., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання», про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_7, до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об'єднання», про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 4 лютого 2016 року, - в с т а н о в и л а: У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 30 січня 1990 року виконавчим комітетом міської ради м. Нетішина йому видано ордер № 7285 на склад сім'ї з семи чоловік, а саме: дружини - ОСОБА_10, сина - ОСОБА_6, сина - ОСОБА_5, дочки - ОСОБА_11, дочки - ОСОБА_12, сина - ОСОБА_10, на право заняття житлового приміщення, яке складається з двох суміжних квартир АДРЕСА_3. У 1999 році шлюб між ним та ОСОБА_10 було розірвано. Рішенням Нетішинського міського суду від 15 березня 2002 року вирішено квартиру № 51 виділити йому та двом синам ОСОБА_6 і ОСОБА_5, а квартиру № 52 виділено ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 Зобов'язано ЖКО Нетішинського міськвиконкому провести розподіл особових рахунків між ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 Проте, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до квартири № 51 за вищевказаною адресою не вселялися та в ній не проживали, незважаючи на те, що в них була можливість на таке вселення. Вказував, що відповідачі на протязі багатьох років були відсутніми у двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин. З огляду на викладене, просив визнати ОСОБА_6 і ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У липні 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 пред'явили зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення. Вимоги мотивували тим, що в 2007 році їхній батько ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_13, яка зареєструвалася разом зі своїм сином ОСОБА_9 у спірній квартирі без їхньої згоди. В подальшому ОСОБА_4 зробив ремонт у квартирі № 51, замінив вхідні двері, ключі від замка їм не надав. В 2010 році вони зверталися до суду про зобов'язання не чинити їм перешкод у користуванні квартирою та вселення, проте на прохання ОСОБА_4 позов було залишено без розгляду, оскільки з батьком вони вирішили здійснити обмін двокімнатної квартири на однокімнатну. Вважали, що вони інтерес до спірного житла ніколи не втрачали, іншого житла для проживання вони не мають, причиною їх не проживання у квартирі № 51 було те, що ОСОБА_14 не надав їм ключі від нового замка. Періодично, починаючи з 2010 року, ними сплачувалися кошти за комунальні послуги. Крім того, у спірній квартирі зареєстрована малолітня донька ОСОБА_6 - ОСОБА_7, яка народилася у 2006 році. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 4 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_7, задоволено. Вселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру АДРЕСА_2. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не чинити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, перешкод у користуванні вищевказаною квартирою. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким їхній позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовити. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, з висновком якового погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами, ст. ст. 71, 72 ЖК України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки причини тимчасової відсутності у спірній квартирі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є поважними, не встановлено правових підстав для визнання їх такими, що втратили право на житло, як і інтерес до спірного житла вони не втрачали, періодично сплачували за нього комунальні послуги, іншого житла, крім спірного, у них не має. Також є правильним висновок суду про задоволення зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки має місце порушення прав позивачів на проживання у спірній квартирі. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відхилити. Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 4 лютого 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.Ф. Хопта
й