ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1661/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі КОРПУСЕНКО А.О.

за участю

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідачів Яворовського Г.Л.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Промислово-торгівельного комерційного підприємства «Фірма Мисливпромпостач» та Українського товариства мисливців і рибалок про визнання звільнення незаконним та поновлення на займаній посаді -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Промислово-торгівельного комерційного підприємства «Фірма Мисливпромпостач» (далі по тексту - відповідач 1, ПТКП «Фірма Мисливпромпостач») та Українського товариства мисливців і рибалок (далі по тексту - відповідач 2, УТМР) про визнання звільнення з посади директора незаконним та поновлення на займаній посаді.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач - ОСОБА_1 з 11.11.2003 року працював на посаді директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач», а 29.08.2012 року, під час перебування його на лікарняному, на засіданні президії Всеукраїнської ради УТМР позивача було звільнено з займаної посади.

Посилаючись на незаконність дій керівництва відповідача щодо його звільнення, а також на те, що протягом березня 2012 року по листопад 2015 року позивач проходив повний курс лікування та лікувальної реабілітації, що є поважною причиною несвоєчасного звернення до суду за захистом трудових прав та інтересів, позивач просить суд визнати його звільнення з посади директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» незаконним та поновити його на займаній посаді з 26.09.2012 року.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідачів у свою чергу проти задоволення позовних вимог заперечував, пославшись при цьому на законність звільнення позивача, а також вказав, що позивач на час його звільнення займав посаду виконуючого обов'язки директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач», а не директора цього підприємства. Також надав суду письмові заперечення, в яких вважав позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову. Крім того, просив суд застосувати строк позовної давності.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачів, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до Статуту УТМР - це товариство є добровільною всеукраїнською громадською організацією, яка об'єднує мисливців і рибалок з метою сприяння активному розвитку любительського мисливського, стендового і рибальського спорту, охорони, відтворення, збереження, раціонального використання тваринного світу та захист спільних інтересів. За положеннями Статуту ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» його засновником є УТМР та у своїй діяльності позивач керується чинним законодавством, рішеннями засновника та статутом.

Судом встановлено, що позивача постановою Президії Всеукраїнської ради УТМР від 24 вересня 2003 року за №4-4/2 призначено на посаду директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач». У подальшому постановою Президії Всеукраїнської ради УТМР від 23 червня 2011 року за №6-6/7 звільнено ОСОБА_1 з займаної посади за його заявою за власним бажанням та у цей же день постановою за №6-6/8 призначено його виконуючим обов'язки директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» з 24 червня 2011 року.

29 серпня 2012 року на засіданні Президії Всеукраїнської ради УТМР за невиконання своїх службових обов'язків прийнято рішення, яким визнано роботу ОСОБА_1 на посаді в.о. директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» незадовільною та звільнено його з займаної посади, яке оформлено відповідною постановою №11-1.

25 вересня 2012 року Наказом ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» за №21-К ОСОБА_1 у відповідності до постанови Президії Всеукраїнської ради УТМР від 29 серпня 2012 року за №11-1 звільнено з займаної ним посади виконуючого директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» згідно пп. 1, 1-1 частини першої ст. 41 Кодексу законів про працю України.

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання його звільнення з посади директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» незаконним та поновлення на займаній посаді.

Однак, як встановлено судом, ОСОБА_1 з 24 червня 2011 року займав посаду виконуючого обов'язки директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» та був звільнений саме з цієї посади на засіданні Президії Всеукраїнської ради УТМР 29 серпня 2012 року, про що відповідачем 1 було видано відповідний наказ за №21-К від 25 вересня 2012 року.

Оскільки позивача було звільнено з посади виконуючого обов'язки директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач», а до суду він звернувся з вимогами про визнання його звільнення з посади саме директора цього підприємства незаконним та поновлення на цій посаді, яку він на час звільнення не займав, під час судового розгляду ані позивач, ані його представник позовні вимоги не уточнювали, хоча права і обов'язки були їм роз'яснені під час розгляду справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, а відтак відмовляє у їх задоволенні.

Водночас, суд не бере до уваги надані сторонами інші докази як на підставу доведення заявлених вимог та їх спростування, оскільки усі вони стосуються перебування позивача на посаді виконуючого обов'язки директора ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» та звільнення його саме з цієї посади.

Також не підлягає задоволенню заява представника відповідачів про застосування строків позовної давності, оскільки судом відмовлено позивачу у задоволенні його вимог за безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 11, 31, 57, 60, 88, 209, 213 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Ф.А.КАЛІУШКО