Справа № 750/6322/16-ц Провадження № 22-ц/795/1736/2016 Головуючий у I інстанції Логвіна Т. В. Доповідач - Харечко Л. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Губар В.С., Лакізи Г.П.,

з участю секретарів: Халимон Т.Ю., Шапко В.М., позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким визнати неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо визначення на його карточці суми за 21 травня 2016 року в сумі 10409 грн., як кредитних, отриманих позивачем та нарахування на них відсотків в сумі 526 грн. 62 коп., пені в сумі 50 грн. та страхового платежу в сумі 97 грн. 42 коп. за кредит, посилаючись на порушення судом норм матеріального закону.

Доводи скарги зводяться до того, що суд визнав фактичні обставини, які є предметом кримінального розслідування, але неправильно зробив висновок про те, що позивач зобовязаний сплачувати проценти за вкрадені третіми особами кошти, адже відповідно до ст.ст. 14, 617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Посилається на те, що він не бажав отримувати від Банку кредит і не отримував його, а отже, відповідно до приписів ст. 334 ЦК України право власності на це майно (грошові кошти) у позивача не виникло.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач добровільно, всупереч Умов та Правил надання банківських послуг, надав третій особі інформацію щодо номеру своєї платіжної картки, контрольної інформації, пароля системи Приват 24, що стало наслідком зняття з його рахунку грошових коштів, а отже позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача по нарахування відсотків, пені та страхового платежу на зняті грошові кошти визнав безпідставними.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам даної справи.

По справі встановлено, що 26.11.2012 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання позивачем заяви про приєднання до Умов та Правил про надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які були затверджені наказом від 06.03.2010 року «Про затвердження Умов та Правил надання банківських послуг для ПриватБанку та всіх дочірніх банків», також позивач у день укладення договору отримав платіжну картку № 092075. Того ж дня він був ознайомлений з умовами кредитування та Тарифами, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві.

Відповідно до п. п. 6.1, 6.2 Постанови Правління НБУ від 30.04.2010 року 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» користувач зобовязаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом та не допускати його використання особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно з п.1.1.5.29 Умов та Правил надання банківських послуг держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення Держателя картки в ОСОБА_4 та блокування картки, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в Стоп-Лист Платіжною системою, а в разі підключення до послуги «Екстрені гроші» також протягом часу блокування платіжної картки. Відповідно до Умов та Правил користування платіжною карткою відповідальність за операції по картках, що проведені в мережі Інтернет, покладається на позивача.

Також, згідно Умов та Правил надання банківських послуг, до яких приєднався позивач, підписавши Анкету-Заяву, встановлено, що ОСОБА_4 не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS-повідомленні, ПІН-коді, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання, Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Таким чином, суд правильно встановив, що позивач всупереч зазначеним Умовам та Правилам надання банківських послуг, надав третій особі інформацію щодо номеру своєї платіжної картки, контрольної інформації, пароля системи Приват24, що стало наслідком зняття з його рахунку 1773 грн. 50 коп. заробітної плати та 10409 грн. кредитних коштів, що ним і не оспорювалось.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно з п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг на боргові зобовязання за кредитом і ОСОБА_4 нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13.

Згідно з п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань за борговим зобовязанням на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Також, відповідно до п.п. 2.1.1.5.3 та 2.1.1.5.4 Умов та Правил, Клієнт зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахунку. При незгоді зі змінами Правил та (або) Тарифів, Банку, Клієнт повинен звернутись до Банку для розірвання цього Договору та погасити заборгованість, у тому числі і заборгованість, яка утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих Держателю та його довіреним особам.

Враховуючи вищенаведене, а також обставини даної справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком районного суду, що ОСОБА_1 добровільно своїми діями сприяв незаконному використанню іншими (третіми) особами інформації по його картковому рахунку, а отже, його позовні вимоги про неправомірність дій відповідача щодо визначення на його платіжній картці кредитних коштів, отримання їх, нарахування на них відсотків, пені та страхового платежу не можна визнати обґрунтованими.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування вірного та законного по суті судового рішення, апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: