АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Богдан О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача публічного акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Василевського Олександра Анатолійовича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», третя особа: ОСОБА_3, в якому просив визнати договір поруки №CL5312 від 28.11.2007 року, укладений між ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», та ОСОБА_2 припиненим.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.07.2016 року позов задоволено.

Визнано договір поруки №CL5312 від 28.11.2007 укладений між ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_2 припиненим з 05.07.2010 року.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Василевський О.А. подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказує на те, що позичальник ОСОБА_3 систематично порушував умови кредитного договору від 28.11.2007 року, укладеного між ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_3 та у зв'язку із наявністю простроченої заборгованості за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості із позичальника та поручителя. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2013 року у справі №754/2885/13-ц було стягнуто солідарно з боржника та поручителя заборгованість на загальну суму 153986,18 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1539,86 грн.

А тому, оскільки вказане рішення суду набрало законної сили, підстав для застосування положень ч.4 ст.559 ЦК України про припинення поруки не має.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.07.2016 року позов задоволено.

Визнано договір поруки №CL5312 від 28.11.2007 року, укладеного між ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_2 припиненим з 05.07.2010 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Відповідач та третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору поруки не встановлено строк коли порука припиняється, а тому договір поруки є припиненим з 05.07.2010 року згідно з положеннями ч.4 ст. 559 ЦК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 28.11.2007 року між ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №СL5312, згідно з умовами якого банком надано ОСОБА_3 кредит у розмірі 16000 доларів США, строком до 10.11.2014 року зі сплатою 24 % річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між 28.11.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було укладено договір поруки №СL5312 від 28.11.2007, згідно з умовами якого ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_3 його зобов'язаннь за кредитним договором.

Пунктами 4.1, 4.2. договору поруки визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою.

04.11.2009 року ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» направило боржнику ОСОБА_3 повідомлення, в якому боржника було повідомлено про те, що станом на 03.11.2009 року його заборгованість за кредитним договором складає 6267,21 доларів США. Також у відповідності до даного листа банк вимагав негайного виконання позичальником порушеного зобов'язання та погасити вказану заборгованість.

25.12.2012 року ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» направив поручителю ОСОБА_2 вимогу, в якій зазначалося, що позичальник ОСОБА_3 порушує свої зобов'язання по виконанню кредитного договору. Станом на 24.12.2012 року заборгованість перед банком становила 14167,61 доларів США. Також відповідно до даної вимоги банк вимагав від поручителя негайного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором та погасити вказану заборгованість.

Проте, вказані вимоги виконані не були.

Внаслідок невиконання зобов'язань боржником та поручителем за вказаним кредитним договором, ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва за захистом свого порушеного права.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2013 року позов ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 153986, 18 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1539, 86 грн.

Як вбачається з наданої представником позивача позовної заяви ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості поданої до Деснянського районного суду м. Києва, в останній було зазначено про направлення банком позичальнику вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості 04.11.2009 року, тобто обставини направлення банком досудової вимоги позичальнику були відомі ОСОБА_2 на час розгляду справи Деснянський районним судом м. Києва.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Крім того, згідно ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов᾿язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України).

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини 4 ст. 559 ЦК України немає.

А тому, оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором, товідсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2 до ПАТ«УНІВЕРСАЛ БАНК» про визнання договору поруки припиненим із застосуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №6-1199цс, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про задоволення позову та визнання договору поруки припиненим.

Згідно з частинами 1, 5 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»судовий збір в розмірі 267,96 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача публічного акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Василевського Олександра Анатолійовича задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовуОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», судовий збір в розмірі 267 грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді