АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І.. Литвинюк І.М.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представникіа

Головного управління Державної казначейської служби України у

Чернівецькій області - Ісопеску К.І., представника головного

управління юстиції в Чернівецькій області - Васійчука С.І., державного

виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ - Гуцула І.І., прокурора

Герегова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до держави України, відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, прокуратури Чернівецької області про визнання порушення права на справедливий судовий розгляд та права на мірне володіння своїм майном, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року та ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 подав до суду в інтересах ОСОБА_2 позовну заяву до держави України, відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції (далі - відділ ДВС Хотинського РУЮ), Головного управління Державної казначейської служби України у ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц - 1170/16 головуючий у І-й інстанції Вівчар Г.А.

категорія 30 суддя-доповідач: Міцней В.Ф.

Чернівецькій області, Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, прокуратури Чернівецької області про порушення права на справедливий судовий розгляд та права на мірне володіння своїм майном, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні виконавчі дії.

Вказував на те, що 19 березня 2012 року Хотинський районний суд Чернівецької області видав судовий наказ про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційне товариство „Арго" (далі - ТОВ ВКТ „Арго") на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в розмірі 5599 грн 03 коп.

На виконання цього судового наказу 24 квітня 2012 року відділ ДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження № 32323588.

27 червня 2012 року відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника коштів та майна.

У січні 2013 року ОСОБА_2 повторно звернулася до відділу ДВС Хотинського РУЮ для подальшого примусового виконання судового наказу.

29 червня 2013 року відкрито виконавче провадження № 36247353, яке не виконано до теперішнього часу.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2012 року стягнуто з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 вихідну допомогу в розмірі 16880 грн 58 коп, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34565 грн 55 коп, компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 27 грн 90 коп, збитки в розмірі 595 грн 86 коп та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

29 січня 2013 року відділ ДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження № 36248056 на виконання вказаного судового рішення, однак на час подання позову рішення суду не виконано.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2012 року стягнуто з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 1034 грн 85 коп, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19094 грн 69 коп та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

На виконання цього рішення 29 січня 2013 року відділ ДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження № 36247792, яке не виконано до теперішнього часу.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 травня 2013 року стягнуто з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 60536 грн 23 коп.

5 липня 2013 року відділ ДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження № 38689567 на виконання рішення суду від 29 січня 2013 року, однак це рішення також не виконано на час подання позову.

22 березня 2013 року відділ ДВС Хотинського РУЮ неправомірно закінчив виконавчі провадження № 36248056, № 36247792 та № 36247553, що встановлено ухвалами апеляційного суду Чернівецької області від 11 липня 2013 року і 27 серпня 2014 року

Вважав, що тривалим невиконанням вищевказаних судових рішень позивачці ОСОБА_2 завдано майнову шкоду, яка полягає у матеріальних втратах від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, та моральну шкоду.

Посилаючись на ці обставини та уточнюючи позовні вимоги, просив визнати, що Україна порушила право ОСОБА_2 на справедливий судовий розгляд та право на мірне володіння своїм майном, стягнути з України на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 569349 грн 64 коп та моральну шкоду в розмірі 558912 грн 90 коп шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, та скасувати ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року в частині задоволення заяви про відвід судді Руснаку А.І.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

Вказує на ті ж обставини, що і в позовній заяві.

Також вважає, що суддя Руснак А.І. безпідставно самоусунувся від розгляду даної справи і необґрунтованим є посилання суду в ухвалі від 25 лютого 2016 року на п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України як на підставу для задоволення заяви Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про відвід судді Руснаку А.І.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 березня 2012 року Хотинський районний суд Чернівецької області видав судовий наказ про стягнення з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в розмірі 5599 грн 03 коп.

На виконання цього судового наказу 24 квітня 2012 року відділом ДВС Хотинського РУЮ було відкрито виконавче провадження № 32323588.

Постановою відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 27 червня 2012 року повернуто виконавчий лист стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника коштів та майна.

29 червня 2013 року на повторне звернення ОСОБА_2 про примусове виконання судового наказу відділом ДВС Хотинського РУЮ відкрито виконавче провадження № 36247353.

Крім того, 29 січня 2013 року відділом ДВС Хотинського РУЮ відкрито виконавче провадження № 36248056 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області, про стягнення з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 вихідної допомоги в розмірі 16880 грн 58 коп, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34565 грн 55 коп, компенсації втрати частини заробітної плати в сумі 27 грн 90 коп, збитків в розмірі 595 грн 86 коп та моральної шкоди в розмірі 5000 грн, а також виконавче провадження № 36247792 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області, про стягнення з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в розмірі 1034 грн 85 коп, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19094 грн 69 коп та моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

5 липня 2013 року відділом ДВС Хотинського РУЮ відкрито виконавче провадження № 38689567 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області, про стягнення з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 60536 грн 23 коп.

Посилаючись на тривале невиконання вказаних виконавчих документів внаслідок бездіяльності державного виконавця, позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, виходив з того, що судові рішення про стягнення з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 грошових коштів не виконанні не через бездіяльність державного виконавця, а у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках боржника та перебування всього його майна в іпотеці.

Відмову у задоволенні позовних вимог про визнання факту порушення права на справедливий судовий розгляд та права на мірне володіння своїм майном суд першої інстанції обґрунтував тим, ці вимоги не можна вважати як спосіб захисту цивільного права чи інтересу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.2 ст.30 Закону України „Про виконавче провадження").

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У п.28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст.11 Закону України „Про державну виконавчу службу", ч.2 ст.87 Закону України „Про виконавче провадження", а також з положень ст.ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем відділу ДВС Хотинського РУЮ вчинено виконавчі дії, спрямовані на виконання вищевказаних судових рішень, зокрема, постановами від 14 червня 2013 року, 8 січня 2014 року, 17 березня 2014 року було оголошено розшук всього майна боржника, а постановою від 19 березня 2014 року було доручено відділу ДВС Літинського РУЮ Вінницької області накласти арешт на нежитлові будівлі і споруди, що знаходяться по вулиці Радянській № 14 у смт. Літин Вінницької області, а також направлено відповідні запити до банківських установ, відділу Держземагенства у Хотинському районі (т.1 а.с.128-133, т.2 а.с.126-127).

Однак через відсутність коштів на рахунках боржника та майна, на яке можна було звернути стягнення, зазначені судові рішення не виконані.

Так, актом державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України від 28 квітня 20112 року № 720/9 передано іпотекодержателю - публічному акціонерному товариству „Державний експортно-імпортний банк України" як переможцю прилюдних торгів єдиний майновий комплекс ТОВ ВКТ „Арго", до якого входить все нерухоме та рухоме майно, а також інше майно, призначене для його діяльності (т.1 а.с.119-121).

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 23 липня 2012 року порушено справу про банкрутство ТОВ ВКТ „Арго", а постановою цього ж суду від 22 січня 2016 року дане товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (т.1 а.с.122, т.3, а.с.46-49).

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від17 вересня 2013 року визнано кредиторські вимоги ОСОБА_2 до ТОВ ВКТ „Арго" на суму 145639 грн 49 коп, а ухвалою цього ж суду від 29 січня 2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів до ТОВ ВКТ „Арго", у тому числі вимоги ОСОБА_2 в розмірі 362181 грн 40коп (т.2 а.с.180, т.3 а.с.153-158).

Окрім того, ухвалами господарського суду Чернівецької області від 2 жовтня 2014 року та 26 січня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотань державного виконавця відділу ДВС Хотинського РУЮ про звернення стягнення на майно ТОВ ВКТ „Арго", а саме на автомобіль „ЗИЛ-130", реєстраційний номер НОМЕР_1, та нежитлові будівлі і споруди, що знаходяться по вулиці Радянській № 14 у смт.Літин Вінницької області (т.1, а.с.139-141).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наслідком тривалого невиконання судових рішень про стягнення з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 грошових коштів є не бездіяльність державного виконавця, а об'єктивні обставини (передача всього нерухомого, рухомого та іншого майна боржника іпотекодателю в рахунок погашення заборгованості до ухвалення цих судових рішень, відсутність у боржника коштів на рахунках в банку), які унеможливлюють виконання цих рішень.

Ухвалами апеляційного суду Чернівецької області від 11 липня 2013 року, Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 липня 2014 року, апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року, на які посилається заявник в позовній заяві та апеляційній скарзі, встановлено певні порушення, допущені державним виконавцем при вчиненні виконавчих дій, проте з цих судових рішень не вбачається, що наслідком тривалого невиконання судових рішень про стягнення з ТОВ ВКТ „Арго" на користь ОСОБА_2 грошових коштів є протиправна бездіяльність державного виконавця.

Також безпідставними є доводи апелянта ОСОБА_2 про скасування рішення і в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про визнання факту порушення Україною її права на справедливий судовий розгляд та права на мірне володіння своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавець у ч.2 ст.16 ЦК України визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

У розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Отже, вимогу позивачки про визнання факту порушення її права на справедливий судовий розгляд та права на мірне володіння своїм майном не можна вважати як спосіб захисту її цивільного права чи інтересу.

Необгрунтваним є доводи апелянта про незаконність та ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року про відвід судді Руснаку А.І.

Згідно з п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини , які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Задовольняючи заяву Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про відвід судді Руснаку А.І., суд в оскаржуваній ухвалі навів підстави для відводу судді з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року та ухвала Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для їх скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 312, 314 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року та ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: