Справа № 426/5362/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

22 лютого 2016 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Реки А.С.,

при секретарі Гапич К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

Встановив:

Позивачі звернулися до Сватівського районного суду Луганської області з дійсним позовом, який у процесі розгляду справи уточнили. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що 07 жовтня 2006 року померла їх мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок та будинку, зокрема, на спірну земельну ділянку загальною площею 7,5300 га., кадастровий номер :18:002:0004, розташовану на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, яку ОСОБА_4 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер 14.03.2005 року, про що отримала свідоцтво про право на спадщину від 24.02.2006 року. Спадкоємцями першої черги за законом на час відкриття спадщини були діти померлої ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, інші спадкоємці відсутні. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в установлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а ОСОБА_3 надала заяву про відмову від спадщини на користь свого брата ОСОБА_1 Окрім того, ОСОБА_4 за життя склала заповіт, відповідно до якого заповідала ОСОБА_1 майновий сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий КСП «Наугольнівське» 02.01.1997 року. 15 червня 2015 року державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори Харківської області виніс постанову про відмову у вчинення нотаріальної дій, а саме відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі їм свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 за заповітом та законом, оскільки вважає, що згідно заповіту померла ОСОБА_4 заповідала фактично цінний папір сертифікат на право на земельну частку (пай), а не саму земельну ділянку, окрім того отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_4, не одержала та не зареєструвала на своє імя державний акт на право власності на земельну ділянку. Враховуючи, що на теперішній час провести державну реєстрацію та отримати виписку з державного реєстру речових прав на померлу особу є неможливим, з метою захисту своїх прав, позивачі просять визнати в порядку спадкування за законом після померлої 07.10.2006 року ОСОБА_4, право власності на 2/3 частини за ОСОБА_1 та на 1/3 частини за ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 7,5300 га., кадастровий номер :18:002:0004, розташованої на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2006 року, реєстр № 1047.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надали заяви, відповідно до яких просять суд розглядати справу за їх відсутності, на позові наполягають.

Відповідач Оборотнівська сільська рада Сватівського району Луганської області в судове засідання уповноваженого представника не направили, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справ, просили розглядати справу за відсутності представника сільської ради, позов визнали в повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на земелю серія ЛГ № 087135, ОСОБА_5 належала земельна ділянка, площею 7,5300, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с. 25), нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки станом на 28.10.2015 року становить 136186,42 грн., відповідно до листа відділу держгеокадастру у Сватівському районі Луганської області від 02.11.2015 року (а.с. 62)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 012293, дата видачі 15.03.2005 р. (а.с.29), ОСОБА_5 помер 14.03.2005 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину від 24.02.2006 року, спадкоємицею майна ОСОБА_5, який помер 14.03.2005 року, є його дружина ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 7,5300 га, розташованої на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с. 26).

20 лютого 1998 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Оборотнівської сільської ради Сватівського району, відповідно до якого заповіла майновий сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий КСП «Наугольнівське» 02.01.1997 року, своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 27).

07 жовтня 2006 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № 079695, яке видане Петропавлівською сільською радою Купянського району Харківської області (а.с. 30).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно довідки № 628 від 21.04.2015 року, виданої Петропавлівською сільською радою Купянського району Харківської області, ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала одна по день смерті, 07.10.2006 року, за адресою: вул. Кірова, 90, с. Петропавлівка, Купянського району Харківської області, спадкоємцями після смерті якої є: її син ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_2 (прізвище до шлюбу ОСОБА_1) О.В. та Солоп (прізвище до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_6 спадкоємці сільській раді не відомі (а.с. 42).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до вимог ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

З дослідженої в судовому засідання копії спадкової справи № 228/2007 р., яка була заведена Купянською державною нотаріальною конторою Харківської області після померлої 07.10.2006 р. ОСОБА_4, вбачається, що діти померлої ОСОБА_1, ОСОБА_2 в установлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а ОСОБА_3 надала заяву про відмову від спадщини на користь свого брата ОСОБА_1В.(а.с. 99-111).

Постановою від 15.06.2015 року № 1591/02-31 державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори Харківської області виніс постанову про відмову у вчинення нотаріальної дій, а саме відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі їм свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 за заповітом та законом, оскільки вважає, що згідно заповіту померла ОСОБА_4 заповідала фактично цінний папір сертифікат на право на земельну частку (пай), а не саму земельну ділянку, окрім того отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_4, у відповідності з діючим на той час земельним законодавством, не одержала на своє імя державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 39-41).

Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України (у редакції, яка діяла на час прийняття ОСОБА_4 спадщини), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Пунктом б) ч. 2 ст. 126 ЗК України було передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину.

На даний час, у звязку із зміною норм земельного законодавства, ст. 126 ЗК України встановлює, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно пункту «г» ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч.1 ст. 1225 ЦК України.

Згідно положень п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності

на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 та їй 24.02.2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину, реєстр № 1047 (спадкове майно складається із земельної ділянки, площею 7,5300 га, розташованої на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області). Дане свідоцтво не скасовано, недійсним не визнано і є належним доказом приналежності ОСОБА_4 вищевказаної земельної ділянки та її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, не позбавлені права вимоги про визнання за ними права власності на земельну ділянку, оскільки іншим шляхом встановити своє право спадкоємці позбавлені можливості, у звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на частину спадкового майна, зокрема спірну земельну ділянку, після смерті ОСОБА_4 з тих підстав, що ОСОБА_4, у відповідності з діючим на той час земельним законодавством, не одержала на своє імя державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, а на теперішній час провести державну реєстрацію та отримати виписку з державного реєстру речових прав на померлу особу є неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи викладене, кожен із дітей померлої ОСОБА_4 мав право на 1/3 частину спадкового майна, але розмір спадкових часток між позивачами повинен розраховуватися із врахуванням заяви ОСОБА_3 про відмову від спадщини на користь свого брата ОСОБА_1, таким чином, суд вважає за можливе визначити в порядку спадкування за ОСОБА_1 2/3 частки, вартість якої становить 90790,94 грн. (136186,42 грн. : 3) х 2), а за ОСОБА_7 1/3 частку земельної ділянки, вартість якої становить 45395,47 грн. (136186,42 грн. : 3), загальною площею 7,5300 га., кадастровий номер :18:002:0004, розташованої на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2006 року, реєстр № 1047. Спір щодо розміру спадкових часток між сторонами відсутній.

Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1267, 1268, 1269, 1273 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81, 125, 126, 131, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої 07 жовтня 2006 року ОСОБА_4, право власності на 2/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :18:002:0004, загальною площею 7,5300 га, вартістю 90790,94 грн., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 лютого 2006 року, реєстр № 1047.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлої 07 жовтня 2006 року ОСОБА_4, право власності на 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер :18:002:0004, загальною площею 7,5300 га, вартістю 45395,47 грн., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 лютого 2006 року, реєстр № 1047.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подання через Сватівський районний суд Луганської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення було складено та підписано 26.02.2016 року.

Суддя: А.С. Река