Справа № 361/5525/16-ц
Провадження № 2-о/361/197/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 вересня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території, заінтересована особа Відділ реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції,-

встановив:

Заявник просить встановити факт народження нею сина ОСОБА_3 04.05.2016 р. у м.Донецьку Донецької області та зазначити у рішенні суду відомості про її прізвище, ім'я, по батькові, дату народження, громадянство ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, відомості про батька внести відповідно до ч.1 ст.135 СК України, зазначивши прізвище і громадянство батька за її прізвищем і громадянством, ім'я і по-батькові зазначити ОСОБА_4.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 04.05.2016 р. вона, перебуваючи м. Донецьку, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, народила хлопчика вагою 1950 г, про що 09.06.2016 р. КЗ ДНР «Центральна міська клінічна лікарня № 3 м.Донецька» було складено медичне свідоцтво про народження № 46. Однак на теперішній час м.Донецьк є тимчасово окупованою територією і в Україні не визнається легітимність документів, виданих на тимчасово окупованій території незаконно сформованими державними органами та іншими установами, створеними не у порядку передбаченому чинним законодавством України, в тому числі не визнається медичне свідоцтво про народження сина, через що вона не може зареєструвати народження дитини у визначений чинним законодавством спосіб, що у подальшому може створити для дитини певні труднощі у реалізації його прав та обовязків як громадянина України.

Представник заявника подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заяви наполягав.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав:

З копії паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Донецька, є громадянкою України, з 12.06.1992 р. значиться зареєстрованою на постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії паспорта заявника також встановлено, що з 06.07.2013 р. заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 Шлюб розірвано 24.02.2015 р., про що Відділом РАЦС Калінінського районного управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 7.

З медичного свідоцтва про народження № 46 виданого 09.06.2016 р. КЗ ДНР«Центральна міська клінічна лікарня № 3 м.Донецька» вбачається, що ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 04 травня 2016 року о 07 годині 04 хвилини народила хлопчика вагою 1950 г, недоношеного на 32 тижні вагітності. Дитина народилась при одноплідних пологах, пологи перші, вагітність третя, попередні дві вагітності було штучно перервані абортом. Мати дитини у зареєстрованому шлюбі не перебуває.

З метою реєстрації факту народження дитини представник ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.09.2016 р. було відмовлено у державній реєстрації народження 04.05.2016 р. ОСОБА_1 дитини чоловічої статі на підставі медичного свідоцтва про народження, виданого КЗ ДНР «Центральна міська клінічна лікарня № 3 м.Донецька», оскільки форма даного документу не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. № 1150/13024, крім того документи про народження видано закладом, створеним не у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000р. № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006р. № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254 - VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в тому числі і м.Донецьк Донецької області, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону від 15.04.2014 р. № 1207 VІІ у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

При ухваленні рішення, судом приймається до уваги практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 будучи громадянкою України, зареєстрованою на постійне місце проживання в Україні, народила сина на тимчасово окупованій території в м.Донецьку 04.05.2016 р., про що було видано медичне свідоцтво, яким засвідчено факт народження, то суд вважає доведеним і встановленим сам факт народження заявницею дитини чоловічої статі у певному місці в даний час. Оскільки медичне свідоцтво завірено печаткою закладу, створеного не у визначений чинним законодавством України спосіб, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту народження, для подальшого внесення відповідного актового запису законним державним органом держави Україна. Даний факт має юридичне значення, оскільки без його встановлення заявниця не може отримати свідоцтво про народження дитини встановленого чинним законодавством України зразка.

Згідно із ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що заявниця народила дитину не перебуваючи у шлюбі, після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 пройшло більше ніж 10 місяців, тому дані про батька мають бути внесені органом реєстрації актів цивільного стану за її вказівкою відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Таким чином, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.257-1 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження дитини, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Донецька, громадянка України, 04 травня 2016 року у м.Донецьку, яка на час народження дитини не перебувала у шлюбі, народила дитину чоловічої статі вагою 1950 г, відомості про батька дитини зазначити відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення направити до ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області для негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Селезньова