У Х В А Л А

Іменем України

694/1325/16-ц

03.10.2016 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д. І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт прийняття спадщини після смерті його матері, що сталася 29 вересня 2000 року по закону.

Разом з тим, подана суду заява не відповідає вимогам ст.ст.119, 258 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Аналіз заяви ОСОБА_1 не дає можливості суду визначитись, який спосіб звернення до суду обрав заявник (в порядку окремого чи позовного провадження).

Суд зауважує, що в цивільному судочинстві в порядку окремого провадження підлягають розгляду справи за участю заявника та заінтересованих осіб. Такий процесуальний статус учасників справи обумовлений відсутністю між учасниками спору про право заявника. Тож в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тих випадках, коли такі факти ніким не оспорюються, проте не можуть бути підтверджені належними документами з обєктивних причин або якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Формою звернення до суду в порядку окремого провадження є заява про встановлення факту. Відповідно до ст.258 ЦПК у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку позовного провадження суд розглядає справи, коли між сторонами наявний спір про право, тобто коли законні права, свободи чи інтереси позивача порушуються, не визнаються або оспорюються відповідачем. Відповідно до п.3, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК позовна заява має містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в ній зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування. Сторонами у справах, що розглядаються в порядку позовного провадження є позивач і відповідач.

Разом з тим в своїй позовній заяві ОСОБА_1 сторонами вказує заявника і заінтересовану особу.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 подано до суду заяву у справі окремого провадження. Аналіз змісту позовної заяви та викладених в ній вимог (встановити факт прийняття спадщини) також свідчить, що це заява в порядку окремого провадження, оскільки не містить вимог про визнання права ОСОБА_1, яке порушується, не визнається або оспорюється з боку відповідача.

Крім того, судовий збір за вказаний позов сплачено у сумі, як саме за позовну заяву немайнового характеру, а не як за заяву у справі окремого провадження та згідно квитанції призначення платежу «судовий збір за позовом..»

З обставин, викладених в заяві, вбачається, що є спір про право власності на майно, набуте ОСОБА_1, на його думку, у зв'язку з фактичним прийняттям спадщини після смерті матері, але відсутності в нього документу, який би підтвердив у встановленому законом порядку що він фактично вступив у володіння спадковим майном. Разом з тим, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщину внаслідок пропущення встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини (п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР), а не у зв`язку з відсутністю доказів фактичного вступу в управління і володіння майном (п. 1ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Зазначені обставини перешкоджають суду правильно вирішити питання про відкриття провадження по справі. Тож заявникові необхідно привести заяву у відповідність до вимог зазначених в цій ухвалі і надати суду заяву з усуненими недоліками.

При цьому, якщо заявник вважає, що для підтвердження його права необхідно встановити факти, що мають юридичне значення, то він має подати до суду заяву в порядку окремого провадження, яка а має відповідати вимогам ст.258 ЦПК (містити дані заінтересованих осіб, причини неможливості одержання документів, що підтверджують ці факти, обставини, що свідчать про неможливість підтвердження цього факту та інше). Якщо ж для захисту прав заявник вважає за необхідне застосувати інший спосіб, то його заява має відповідати вимогам, передбаченим ст.119 ЦПК (містити зміст позовних вимог (якщо вимоги майнового характеру, то має бути зазначена ціна позову, від якої сплачується судовий збір в розмірі одного відсотка), обставини, які свідчать про спір з відповідачем та обґрунтовують заявлені вимоги та інше).

Відповідно до ст.121 ЦПК, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків

Керуючись ст.ст.121, 258 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини залишити без руху і надати заявникові строк для усунення недоліків тривалістю у п»ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків до вказаного строку, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявникові.

Копію ухвали для усунення недоліків надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І. Сакун