Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/3244/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5», третя особа ОСОБА_6, про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 26.06.2014 о 16 год. 10 хв. водій ОСОБА_7, керуючи автомобілем «ГАЗ 2705 434 ЗНГ», державний номер НОМЕР_1, біля будинку № 202 по проспекту Леніна в місті Запоріжжі, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби було пошкоджено.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АС/8421612 страховиком приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» (далі - ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5»).

Власником автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_10.

Позивач ОСОБА_3 згідно з довіреністю ВТА № 521871 є представником ОСОБА_10, а тому має право на отримання відшкодування.

26.06.2014 року страховика було сповіщено про подію ДТП. 25.07.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який є власником автомобіля «ГАЗ 2705 434 ЗНГ», державний номер НОМЕР_1, та страхувальником згідно полісу АС/8421612 звернулись до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування і повідомленням про ДТП, надавши усі необхідні документи.

ОСОБА_6 в офісі страховика передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 13 035 грн. як оплату за ремонт пошкодженого транспортного засобу. В подальшому ці кошти ОСОБА_3 повернув ОСОБА_6, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована.

У жовтні 2014 року позивач отримав лист від страховика про проведення дослідження, за наслідками якого було встановлено невідповідність пошкоджень автомобіля «Daewoo Lanos» обставинам події ДТП, з огляду на що у виплаті страхового відшкодування позивачеві було відмовлено.

Вважає рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування незаконним, оскільки вина водія автомобіля «ГАЗ 2705 434 ЗНГ», державний номер НОМЕР_1 встановлена постановою суду, а висновок спеціаліста, на підставі якого відмовлено у виплаті страхового відшкодування, складений із порушенням Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, оскільки ДП «Центр експертних досліджень» не є державною установою, уповноваженою на проведення трасологічних експертиз.

Просив суд скасувати рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 24 338,06 грн., у т.ч. 13 035 грн. несплачене страхове відшкодування, 5 572,55 грн. пеня за прострочення виплати страхового відшкодування, 5 375,89 грн. інфляційні втрати, 354,62 грн. три відсотки річних.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Особи, що беруть участь у справі, до апеляційного суду не зявилися, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.253-255).

Від третьої особи ОСОБА_6 в особі його представника ОСОБА_11 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.256).

Відповідач ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» надіслало заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, розгляд справи провести без представника відповідача (а.с.257-260).

Апелянт ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 причини неявки в судове засідання не повідомили, будь яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода мала місце, проте позивач не довів своє права на отримання страхового відшкодування від страхової компанії , а також не надав належних доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди.

Однак, такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Встановлено, що 26 червня 2014 року о 16 год. 10 хв. на проспекті Леніна, 202, у місті Запоріжжі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ 2705 434 ЗНГ», державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_12 та автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2014 року встановлено вину водія ОСОБА_7 у даній дорожньо-транспортній пригоді (а.с.11).

Автомобіль «ГАЗ 2705 434 ЗНГ», державний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_7, зареєстрований за ОСОБА_6, цивільна-правова відповідальність якого застрахована у ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» згідно із полісом №АС/8421612 від 22.05.2014 року (а.с.59, 6465).

ОСОБА_9 власності на автомобіль «ДЕУ Ланос», державний номер НОМЕР_2, зареєстровано за ОСОБА_13. (а.с.66-67)

Позивач ОСОБА_3 відповідно до повноважень, визначених довіреністю ВТА №521871 від 14.11.2012 року , виданої ОСОБА_10, який в свою чергу діяв від імені ОСОБА_13, має право в тому числі на отримання відшкодування (а.с.87).

16 липня 2014 року та 25 липня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулися із заявами про виплату страхового відшкодування до ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» (а.с.105-106).

Згідно звіту про оцінку №137 від 03.07.2014 року, матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, складає, з урахуванням ПДВ, 9 966 грн. 40 коп. (а.с.92-99).

16 липня 2016 року та 25 липня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відповідно надали до ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» заяви-погодження, в яких погодилися із визначеною експертом вартістю відновлювального ремонту у сумі 9 966 грн. 40 коп., та були повідомлені про розмір франшизи за полісом у сумі 1 000 грн. (а.с.108109).

Висновком інженерно-технічного дослідження обставин отримання пошкоджень автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, №144-14 від 03.10.2014 року встановлено, що з технічної точки зору, пояснення заявників про механізм утворення всього обсягу пошкоджень автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_2, як наслідків контакту з автомобілем ГАЗ-2705, державний номер НОМЕР_1 при заявлених обставинах дорожньо-транспортної пригоди, в обсязі наданої слідової інформації не підтверджується відповідністю всіх пошкоджень, а також механізмом їх утворення, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії в цілому (а.с.115-124).

Листом №6818 від 17.10.2014 року ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_6 у повному обсязі в звязку із поданням страхувальником свідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування або про факт настання страхового випадку (а.с.127-128).

Разом із тим, враховуючи матеріали адміністративної справи №334/6356/14-п, а також постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2014 року, якою встановлено вину водія ОСОБА_7 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів вважає, що подія дорожньо-транспортної пригоди 26.06.2014 року є страховим випадком, передбаченим договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8421612 щодо відшкодування шкоди, завданої третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «ГАЗ 2705 434 ЗНГ», державний номер НОМЕР_1, укладеним між власником цього автомобіля та ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5».

В даному випадку судом не встановлено з боку потерпілої від дорожньо-транспортної пригоди сторони дій, які підпадали б під дію ст. 991 ЦК України чи ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі яких страховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати.

Більш того, сторонами у справі не надано суду інформації про існування будь-якого рішення страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування ОСОБА_3 за його заявою від 16 липня 2016 року.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Разом із тим, колегією суддів встановлено розбіжності між актом прийому-передачі виконаних робіт від 11 липня 2014 року, складеним ПП ОСОБА_14, на який посилається апелянт при визначенні суми матеріальної шкоди в розмірі 13 035 грн., та звітом про оцінку №137 від 03.07.2014 року, з якою погодились учасники ДПТ, з визначеною сумою матеріальної шкоди в розмірі 9 966,40 грн., а саме в частині пошкодження лобового скла (а.с.12, 92-102).

Крім того, оскільки звітом про оцінку №137 від 03.07.2014 року визначена сума відшкодування у розмірі 9 966,40 грн. з урахуванням ПДВ, а відновлювальний ремонт автомобіля здійснювався ПП ОСОБА_14, який не є платником ПДВ, підстави для сплати та нарахування вказаного податку відсутні.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» повинно відшкодувати позивачу ОСОБА_3 витрати вартості відновлювального ремонту в сумі 7 305 грн. 33 коп. за вирахуванням ПДВ та франшизи, передбаченої договором страхування.

Посилання суду першої інстанції на копії розписок, виданих ОСОБА_6. та ОСОБА_15 щодо здійснення та отримання ними розрахунку на відшкодування матеріальної шкоди, колегія суддів недоречним, оскільки оригінали названих розписок не було надано суду , а також відповідач ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» заперечує правомірність дій їх посадової особи щодо засвідчення такого виду документів. Отже, копії розписок , колегія судів не приймає як належний та допустимий доказ у розумінні ст.. ст.. 58, 59 ЦПК України.

Зобовязання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що положення ст. 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України).

Відповідно до пункту 21 зазначеної постанови при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає заперечення відповідача стосовно безпідставності позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення зі страхової компанії 3% річних, інфляційних витрат , пені є неприйнятними.

Враховуючи викладене, оскільки страховою компанією не було здійснено своєчасно виплату страхового відшкодування позивачу, підлягає стягненню сума страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції, три проценти річних від простроченої суми та пеня за період, визначений позивачем з 24.10.2014 року по 20.09.2015 року, обраховані із суми 7 305 грн. 33 коп..

Таким чином за період з 24.10.2014 року по 20.09.2015 року (331 день) 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування становить 198,75 грн. (7 305,33 х 3 / 100 / 365 х 331).

Інфляційні втрати за вказані періоди розраховуються відповідно до індексів інфляції, затверджених Держкомстатом України, і становлять:

в жовтні 2014 року індекс інфляції дорівнював 102,4%, розмір інфляційних втрат за період з 24.10.2014 року по 31.10.2014 року (8 днів) становить:

(7305,33 х 102,4 / 100) 7305,33) /31 х 8 = 45,25 грн.;

в листопаді 2014 року індекс інфляції дорівнював 101,9%, розмір інфляційних втрат за період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року становить:

(7305,33 х 101,9 / 100) - 7305,33 = 138,80 грн.;

в грудні 2014 року індекс інфляції дорівнював 103%, розмір інфляційних втрат за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року становить:

(7305,33 х 103 / 100) - 7305,33 = 219,16 грн.;

в січні 2015 року індекс інфляції дорівнював 103,1%, розмір інфляційних втрат за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року становить:

(7305,33 х 103,1 / 100) - 7305,33 = 226,47 грн.;

в лютому 2015 року індекс інфляції дорівнював 105,3%, розмір інфляційних втрат за період з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року становить:

(7305,33 х 105,3 / 100) - 7305,33 = 387,18 грн.;

в березні 2015 року індекс інфляції дорівнював 110,8%, розмір інфляційних втрат за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року становить:

(7305,33 х 110,8 / 100) - 7305,33 = 788,98 грн.;

в квітні 2015 року індекс інфляції дорівнював 114%, розмір інфляційних втрат за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року становить:

(7305,33 х 114 / 100) - 7305,33 = 1 022,75 грн.;

в травні 2015 року індекс інфляції дорівнював 102,2%, розмір інфляційних втрат за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року становить:

(7305,33 х 102,2 / 100) - 7305,33 = 160,72 грн.;

в червні 2015 року індекс інфляції дорівнював 100,4%, розмір інфляційних втрат за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року становить:

(7305,33 х 100,4 / 100) - 7305,33 = 29,22 грн.;

в вересні 2015 року індекс інфляції дорівнював 102,3%, розмір інфляційних втрат за період з 01.09.2015 року по 20.09.2015 року (20 днів) становить:

(7305,33 х 102,3 / 100) - 7305,33) /30 х 20 = 112,02 грн.;

в липні та серпні 2015 року індекс інфляції дорівнював 99% та 99,2% відповідно, отже до уваги у розрахунку не беруться.

Отже розмір інфляційних витрат, що підлягають стягненню з відповідача за період з 24.10.2014 року по 20.09.2015 року становить 3 130 грн. 55 коп..

На підставі ст. 992 ЦК України, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за прострочку сплати страхового відшкодування з вини страхової компанії підлягає стягненню пеня в сумі 3164 грн. 31 коп., а саме:

з 24.10.2014 року по 12.11.2014 року (20 дн.) облікова ставка НБУ дорівнювала 12,5% : 7305,33 х (12,5 х 2) / 100 / 365 х 20 = 100,07 грн.

з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року (85 дн.) облікова ставка НБУ дорівнювала 14%: 7305,33 х (14 х 2) / 100 / 365 х 85 = 476,35 грн.

з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року (26 дн.) облікова ставка НБУ дорівнювала 19,5%: 7305,33 х (19,5 х 2) / 100 / 365 х 26 = 202,95 грн.

з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року (177 дн.) облікова ставка НБУ дорівнювала 30%: 7305,33 х (30 х 2) / 100 / 365 х 177 = 2 125,55 грн.

28.08.2015 року по 20.09.2015 року (24 дн.) облікова ставка НБУ дорівнювала 27%: 7305,33 х (27 х 2) / 100 / 365 х 24 = 259,39 грн.

У відповідності до п.3 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» на користь позивача підлягає стягненню сума страхової виплати в розмірі 7 305 грн. 33 коп., інфляційні витрати в розмірі 3 130 грн. 55 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 198 грн. 75 коп. та пеня в розмірі 3164 грн. 31 коп., а всього 13 798 грн. 94 коп..

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання щодо відшкодування витрат за послуги адвоката пропорційно задоволеним позовним вимогам, проте в матеріалах справи відсутні докази про сплату ОСОБА_3 коштів адвокату.

Згідно зі ст. ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки витрати на правову допомогу документально не підтверджені, колегія суддів відповідно до вищевикладених вимог закону вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 витрат за послуги адвоката.

Згідно з ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, оскільки ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_9 «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам від заявлених в сумі 580 грн. 11 коп..

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року у цій справі скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту:

«Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» () на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі 13 798 (тринадцять тисяч сімсот девяносто вісім) грн. 94 коп., що складається з: страхового відшкодування у сумі 7 305 грн. 33 коп., інфляційних витрат в розмірі 3 130 грн. 55 коп., трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 198 грн. 75 коп. та пені в розмірі 3164 грн. 31 коп..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_5» () в дохід держави судовий збір у сумі 580 грн. 11 коп..»

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2