Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/1074/15-ц Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна" на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Провідна" /ПрАТ СК „Провідна"/ звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 11.10.2014 року між сторонами у справі було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 19.04.2015 року близько 16.05 год. на 12 км.+300 метрів автодороги Ставище - Брусилів сталася ДТП за участю автомобіля Фольксваген Б-3 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Форд, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Зазначена ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1, якого визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення. 21.04.2015 року власник автомобіля Форд ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ „Страхова компанія „Провідна" із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу. Зазначену подію було визнано страховою та 17.07.2015 року складено страховий акт № , а також розраховано суму матеріального збитку, яка склала 39 136,45 грн. Розмір страхового відшкодування, який позивач виплатив власнику автомобіля за вирахуванням суми франшизи становить 38 636,45 грн. Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав вимоги ст.33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду у строки визначені законом, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 38 636,45 грн. та понесені ним судові витрати.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено за його недоведеністю.

В апеляційній скарзі ПрАТ „Страхова компанія „Провідна" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що відповідач в порушення п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово не надав страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, у зв'язку з чим заявлений до нього позов має всі правові підстави для задоволення в повному обсязі. Вказує, що судом повністю відмовлено в задоволенні позову в зв'язку з відшкодуванням вартості запчастин до пошкодженого автомобіля на суму 33 345,54грн. без врахування фізичного зносу, однак залишено поза увагою збитки в сумі 5 290,91грн (вартість робіт і фарбування) і не надана їм оцінка в оскаржуваному рішенні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи згідно полісу № АІ/7006617 від 11 жовтня 2014 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПрАТ „Страхова компанія „Провідна" застрахувала цивільно-правову відповідальність водія автомобіля Фольксваген, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 /а.с.5/.

Постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 19 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення /а.с.14/.

Зазначеною постановою встановлено, що 19 квітня 2015 року о 16 год. 05 хв. ОСОБА_1 на 12 км.+300 метрів автодороги Ставище- Брусилів, Брусилівського району Житомирської області, керуючи автомобілем Фольксваген Б-3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки Форд, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Про вчинену дорожньо-транспортну пригоду 19.04.2015 року було повідомлено ВДАІ Брусилівського РВ УМВС в Житомирській області /а.с.7,11/.

21 квітня 2015 року до ПрАТ „Страхова компанія „Провідна" із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся потерпілий ОСОБА_2, власник пошкодженого автомобіля Форд, д. н. НОМЕР_1 /а.с.7-8/.

17 липня 2015 року ПрАТ „Страхова компанія „Провідна" було складено страховий акт № , в якому зазначено дату повідомлення страховика про подію - 21.04.2015 року та вказано - всі документи, необхідні для визнання події страховим випадком, визначення розміру збитку і розрахунку розміру страхового відшкодування, надані в повному обсязі /а.с.19-20,21/. Також розраховано суму страхового відшкодування, яка за вирахуванням суми франшизи згідно договору, становить 38 636,45 грн./а.с.21/.

Із даних платіжного доручення №029908 від 20 липня 2015 року та відомості № ВПТ-002978 від 19 липня 2015 року вбачається, що ПрАТ „СК „Провідна" виплатила потерпілому ОСОБА_2, власнику автомобіля Форд д. н. НОМЕР_1, суму страхового відшкодування - 38 636,45 грн. /а.с.22-23/.

Звертаючись до суду з позовом ПрАТ „СК „Провідна" посилалась на те, що відповідно до ст. 38.1.1(г) Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2.пункту 33.1.ст.33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача про відшкодування шкоди, оскільки він (відповідач) не виконав свого обов'язку невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Однак суд вважав, що надані позивачем докази щодо розміру шкоди містять суттєві розбіжності в частині виявлених пошкоджень автомобіля Форд, д.р.н НОМЕР_2, позивачем не обґрунтована необхідність встановлення нових запасних частин на суму 33 345,54грн., а тому відмовив у задоволенні позову за недоведеністю.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За змістом ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП.

Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав передбаченого законом обов'язку та письмово, не пізніше трьох робочих днів з дня дорожньо-транспортної пригоди, не повідомив страховика про настання ДТП.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що про настання ДТП її учасниками невідкладно було повідомлено органи ДАІ, які зафіксували обставини ДТП, наявні пошкодження /а.с.11-12/.

Відповідач надав повну і оперативну інформацію потерпілому про наявність у нього Поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ „СК „Провідна" і останній на другий робочий день звернувся до страховика з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні дані /а.с.7-8/.

На день затвердження страхового акта -17.07.2015 року, позивач володів усією інформацією та мав усі необхідні документи для визнання події страховим випадком, у тому числі, зокрема, і постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від 19.06.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності /а.с.14-15/, довідку ВДАІ у Брусилівському районі, видану особисто ОСОБА_1, про пошкодження у ДТП 19.04.2015 року його транспортного засобу Фольксваген, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 /а.с.76/, що свідчить про те, що відповідач також надавав усю необхідну інформацію для страховика.

Наявність у страховика повної інформації щодо обставин ДТП та визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком підтверджує запис на страховому акті № від 17.07.2015 року - всі документи, необхідні для визнання події страховим випадком, визначення розміру збитку і розміру страхового відшкодування, надані в повному обсязі /а.с.19-20/.

Тобто, страховик вчасно дізнався про наявність страхового випадку, визнав його таким, мав можливість встановити та встановив усі обставини, пов'язні з страховим випадком та розміром страхового відшкодування.

Як зазначено у позовній заяві, збиток страховиком розраховано згідно умов Полісу, ремонтної калькуляції № від 17.06.2015 року, відповідно до яких визначено вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу автомобіля Форд, що склав 39 136,45грн. Розмір страхового відшкодування за вирахуванням, передбаченої договором франшизи, визначено у сумі 38 636,45грн. Позивач вказує, що визначений розмір матеріального збитку є правильним, розрахований згідно калькуляції, яка виконана за допомогою комп'ютерної програми Audatex та відповідає положенням, встановленим в п.4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року.

Із викладених у позовній заяві обставин, на які посилається позивач, вбачається, що підставою позову є неповідомлення в установлений строк відповідачем позивача про ДТП, а також відомостей про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Проте, матеріалами справи підтверджено, що позивач вчасно отримав інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, йому було відомо про місцезнаходження пошкодженого майна та визначено його матеріальний збиток. Контактний телефон та адреса відповідача зазначені у Полісі № АІ /7006617, /а.с.5/. У своїх запереченнях відповідач вказав, що від страховика на його поштову адресу чи телефон жодних запитів для з'ясування будь-яких обставин ДТП не надходило. Наведене свідчить про те, що страховику було відомо поштову адресу відповідача і його контактний телефон, проте у нього не виникало потреби з'ясовувати у відповідача додатково будь-які обставини страхового випадку, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що він намагався зв'язатись із відповідачем, проте не зміг цього зробити. З матеріалів справи вбачається, що відповідач повністю визнав свою вину у вчиненні ДТП, місцезнаходження свого транспортного засобу не приховував, а тому за наявності потреби встановлення даних про місцезнаходження автомобіля відповідача, страховику нічого не перешкоджало їх отримати. Проте, як свідчать матеріали справи, таких даних страховику не потребувалось.

У п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 1 березня 2013 року № 4 роз'яснено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від виплати страхового відшкодування, а лише у тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування.

Оскільки встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори в них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року в справі № 6-284цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що факт відсутності письмового повідомлення відповідачем страховика невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП про дорожньо-транспортну пригоду, а також не надання відомостей про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу є безумовною підставою для стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з цих підстав.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позову із заявлених підстав - неповідомлення відповідачем страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то розмір страхового відшкодування не має правового значення. Позивач вважає визначену суму матеріального збитку правильною, а за умови відмови в позові до відповідача за наведених вище підстав, розмір страхового відшкодування, виплаченого страховиком потерпілому, не зачіпає прав відповідача та не впливає на його інтереси.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна" задовольнити частково.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді