Номер провадження: 22-ц/785/5285/16
Головуючий у першій інстанції Луняченко
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У листопаді 2015 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» (далі Банк) звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з останньої на користь Банку заборгованість за кредитним договором у сумі 75848,2 грн., з яких заборгованість за кредитом 63321,75 грн., заборгованість по відсоткам 12526,45 грн. та судові витрати - 1218 грн..

Свої вимоги Банк мотивує тим, що 15.07.2014 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 63321,75 грн..

ОСОБА_2 не виконує належним чином покладені на неї зобов'язання з повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку в добровільному порядку позичальник не повертає, що стало причиною для звернення до суду з позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог, оскільки є рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 березня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 15.07.2014 року, яке не виконується з вини позивача. Крім того, позивачем в позовній заяві не розмежовано за який період зазначена сума заборгованості та не представлено суду докази її розміру.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 15 липня 2014 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 63321,75 грн. та зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит та сплачувати відсотки за його користування.

Оскільки ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконує, то станом на 16.10.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 63321,75 грн., за відсотками - 12526,45 грн., яку позивач просив стягнути у судовому порядку.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України.

Відповідно до положень 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно ст.ст. 554, 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, при якому настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» є безпідставними з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 березня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість у сумі 74159,65 грн., з яких 63321,75 грн. - заборгованість за кредитом, 4936,8 грн. - заборгованість за відсотками, 4901,1 грн. - заборгованість по комісії, 1000 грн. - штраф (а.с.34-37).

Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про третейські суди» рішення третейського суду виконується зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні.

Рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленого ЗУ «Про виконавче провадження» (ст. 57 ЗУ «Про третейські суди»).

Як правильно було зазначено судом першої інстанції, представник Банку після ухвалення зазначеного рішення не звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа і звернення рішення суду до виконання, а безпідставно звернувся до суду з аналогічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, не зазначаючи при цьому про існування рішення третейського суду.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника Банку в апеляційній скарзі на те, що відповідно до практики ВСУ та ЗУ «Про третейські суди» суди відмовляють у задоволенні заяв про видачу виконавчих листів з виконання рішень третейських судів, оскільки апелянтом не було надано доказів, що Банк взагалі звертався з такою заявою до суду, та йому було відмовлено у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що рішення третейського суду не звернуто до виконання саме з вини Банку.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Банком не доведено розбіжностей суми заборгованості, з урахуванням наявного рішення третейського суду, не зазначено з яких частин та сум вона складається, та за який період вона виникла.

Аналізуючи зазначене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк», оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин і закон, який їх регулює.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що, у разі відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчих листів з виконання вищезазначеного рішення третейського суду, Банк не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом, оскільки до відмови у його виконанні звернення до суду з аналогічними вимогами є передчасним.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко