Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2047/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Лях М. М.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

28.09.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.08.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.05.2007 року між ним та відповідачем укладено договір довічного утримання, який посвідчено Онуфріївською державною нотаріальною конторою за № 1828.

Згідно вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання довічно утримувати позивача, забезпечувати його щоденним триразовим харчуванням, доглядом, медикаментами, на загальну суму не менше ніж мінімальна пенсія за віком, в замін позивач передав відповідачу у власність житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Позивач зазначив, що відповідач не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені договором, не звертає уваги на його потреби і стан здоров'я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою і відмовляється доглядати його та практично не спілкується з ним. Розірвати договір в добровільному порядку відповідач відмовляється.

Просив суд розірвати договір довічного утримання, який укладений між позивачем та відповідачем 29.05.2007 року та повернути сторони по договору у первісний стан до укладення договору довічного утримання.

В ході розгляду справи позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив передати йому у власність та повернути в реальне користування житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.08.2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що 29 травня 2007 року між сторонами був укладений договір довічного утримання, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1828 державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. /а.с. 95,96/.

Умовами укладеного сторонами договору довічного утримання передбачено, що ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2

У свою чергу, згідно п. 2.1 відповідач зобов'язується довічно повністю утримувати відчужувача.

П. 2.2 вказаного договору передбачено, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі двох мінімальних розмірів пенсії за віком щомісячно.

П. 2.3. передбачає, що утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному житловому буднику. У обох сторін є право користування допоміжними приміщеннями та службами житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями; забезпечення відчужувача щоденним триразовим харчуванням. У разі спорів з приводу достатнього харчування раціон для відчужувана складає дієтолог чи лікар; надання необхідних побутових послуг; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів /а.с. 95/ .

Умовами договору передбачено, що ОСОБА_2 зобов'язується довічно утримувати ОСОБА_3, надаючи йому комплекс послуг.

Згідно ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає іншій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надала суду доказів (товарних чеків, квитанцій тощо) в підтвердження виконання умови договору, яка передбачає вартість матеріального забезпечення з утримання (догляду), враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що на день звернення до суду з позовом сторони більше двох місяців не спілкуються, й вказана обставина сторонами не оспорюється.

Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем умов Договору щодо забезпечення позивача матеріальним забезпеченням в розмірі двох мінімальних розмірів пенсії за віком щомісячно.

Суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні було подано квитанції та товарні чеки, згідно яких вбачається, що ОСОБА_2 замовляла та здійснювала ремонтні роботи в будинку АДРЕСА_1 а також купувала побутову техніку в будинок, які суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не стосуються предмета позову та не є доказами, які підтверджують належне виконання умов договору довічного утримання відповідачем.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що неналежне виконання зобов'язання відповідачем щодо забезпечення відчужувача щоденним триразовим харчуванням та надання необхідних побутових послуг, також знайшло підтвердження в судовому засіданні та підтверджується показами свідків, які вказали, що коли сторони перебували в нормальних відносинах, позивач готувала батькові їжу та надавала інші побутові послуги, інших доказів в підтвердження належного виконання зазначеної умови договору відповідачем не надано. Наведені позивачем докази, підтверджують, що ОСОБА_3 не надавався реальний догляд, та щомісячним матеріальним забезпечення, що свідчать про неналежне виконання набувачем ОСОБА_2 обов'язків за договором довічного утримання, а тому вимоги позивача про його розірвання підлягають задоволенню, а у зв'язку з розірванням договору довічного утримання за позивачем підлягає визнанню право власності на житловий будинок АДРЕСА_2

В апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції при винесені рішення були порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначила, що позивач в судовому засіданні не довів обставини на які посилається в позові, а саме не довів, що відповідач не виконувала зобов'язань, які були передбачені договором довічного утримання (догляду).

Колегія суддів перевірила зазначені доводи і дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2007 року між сторонами був укладений договір довічного утримання, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1828 державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. /а.с. 95,96/.

Умовами укладеного сторонами договору довічного утримання передбачено, що ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2

У свою чергу, згідно п. 2.1 відповідач зобов'язується довічно повністю утримувати відчужувача.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язок подання доказів до суду покладено на сторони, а порядок їх подання врегульовано ст.. 131 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, , що на день звернення до суду з позовом позивач і відповідачі більше двох місяців не спілкуються, відповідно в цей час відповідачем не надавались послуги визначені спірним договором позивачу. Встановлені обставни відповідачем не спростовані.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем не спростовані доводи позивача, що відповідач надавав послуги позивачу відповідно до умов договору довічного утримання (догляду) в повному обсязі.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, , що відповідач не надала суду належних доказів на підтвердження належного виконання умови спірного договору довічного утримання.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.08.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: