Справа № 2/593/298/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом Лехан (д.п. ОСОБА_2) ОСОБА_3 до Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді 2/6 частин житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, розміщених в с. Саранчуки Бережанського району Тернопільської області, на вул.Шевченка, 107 , і хоч вона згідно закону є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність спадкодавцям зазначених частин будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання представник позивачки не з»явився, подав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_5 підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі.

Представник Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області у судове засідання також не з»явився, представив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає, заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги письмову заяву відповідача про визнання ним позову, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки матір позивачки ОСОБА_2 померла 16 червня 1995 року, а батько позивачки ОСОБА_4 - 27 жовтня 1995 року, то питання про спадкування належного їм майна слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме Цивільним кодексом Української РСР.

Згідно ст. ст. 524, 529, 548 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що позивачка до дня відкриття спадщини проживала разом із своїми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_4, чоловіком ОСОБА_6 та двома дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в селі Саранчуки Бережанського району Тернопільської області, на вулиці Шевченка, 107, і їм усім на праві спільної сумісної власності належало по 1/6 частині вказаного будинковолодіння.

Цей факт підтверджується оглянутими в судовому засіданні документами: технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок, що був виданий 24 червня 2016 року Бережанським ОК МБТІ згідно інвентаризаційної справи № 74, інформаційною довідкою за № 116-а про технічний стан нерухомого майна, що знаходиться в селі Саранчуки Бережанського району Тернопільської області, на вул. Шевченка, 107, що 24 червня 2016 року була видана Бережанським ОК МБТІ, свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, виданим 15 квітня 1988 року виконавчим комітетом Бережанської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, довідками Саранчуківської сільської ради Бережанського району за № 229 від 16 травня 2016 року і Бережанського ОК МБТІ за № 1-36 від 13 травня 2016 року та встановлено, що позивачка по день смерті своїх батьків постійно проживала з ними однією сімєю, вони разом вели спільне господарство, а після їх смерті залишилася проживати у цьому ж будинковолодінні та вступила в управління спадковим майном, тобто прийняла спадщину.

Свідоцтво про народження серії ІV-АГ № 2241316, видане 31 серпня 1962 року свідчить про те, що позивачка є дочкою спадкодавців, а свідоцтво про одруження серії 1-ИД № 346256 від 9 травня 1981 року підтверджує той факт, що позивачка після укладення шлюбу своє родове прізвище ОСОБА_4 змінила на прізвище чоловіка - Лехан.

Із свідоцтв про смерть видно, що матір позивачки ОСОБА_2 померла 16 червня 1995 року, а батько позивачки ОСОБА_4 - 27 жовтня 1995 року.

Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/6 частин житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, що розміщені в с. Саранчуки Бережанського району Тернопільської області, на вул. Шевченка, 107.

В зв`язку з тим, що батьки позивачки на випадок своєї смерті не розпорядилися належним їм майном, то згідно закону спадкоємницею спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавців, є їх дочка позивачка ОСОБА_5.

Судом також встановлено, що позивачка після смерті батьків прийняла спадщину, оскільки вона проживала разом з ними однією сім»єю, опікувалася ними, а після їх смерті далі залишилася проживати у вказаному житловому будинку, здійснювала догляд за будинковолодінням, обробляла земельну ділянку, розпорядилася належними батькам речами повсякденного вжитку.

Даний факт підтверджується довідкою за № 230, виданою 16 травня 2016 року Саранчуківською сільською радою.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка є спадкоємцем спадкового майна після смерті батьків, і фактично прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючих документів про належність покійним зазначених частин будинковолодіння, не мала можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її батьків.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 174, 213-215, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 1220 ЦК України, ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 задоволити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на спадкове майно за

законом, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_9, яка померла 16 червня 1995року, у вигляді 1/6 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, що розміщені на вул. Шевченка, 107, в селі Саранчуки Бережанського району Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 27 жовтня 1995року, у вигляді 1/6 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, що розміщені на вул. Шевченка, 107 в селі Саранчуки Бережанського району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1