Справа № 713/1577/16-ц
Провадження №2-з/713/2/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016 м. Вижниця

Суддя Вижницького районного суду Кибич І.А. розглянувши заяву ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, інтереси якого за договором представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, інтереси якого за договором представляє ОСОБА_2, звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості до відповідача ОСОБА_4

Одночасно з позовом отримано клопотання ОСОБА_1, інтереси якого за договором представляє ОСОБА_2 про забезпечення позову. У поданій суду заяві зазначає, що ОСОБА_4 не в повному обсязі виконані взяті на себе зобовязання, що випливають з договору позики. В звязку з чим, ОСОБА_1 має фактичні підстави побоюватись, що у разі невжиття відповідних заходів, виконання рішення суду може бути утруднено чи зроблено неможливим, що свідчить про наявність правових підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, які співвідносяться з предметом позову.

Зазначає, що у ОСОБА_4 є реальна можливість своїми діями ускладнити у майбутньому виконання рішення суду у звязку з погіршенням фінансового становища ОСОБА_4 та наявності можливості відчуження ним активів, у тому числі тих (наприклад, які перебувають у заставі), що свідчить про ймовірність порушення майнових інтересів ОСОБА_1 по справі з урахуванням ймовірності утруднення у майбутньому виконання рішення суду.

Просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,в межах заявленої суми позовних вимог в розмірі 97126,71 грн. та судових витрат у розмірі 11246,86 грн. та накласти арешт на рахунки, відкриті на імя ОСОБА_4, а саме рахунок №2911, відкритий в ПАТ «Акцент-Банк», юридична адреса: 49094, м.Дніпро вул.Батумська, 11.

Розглянувши доводи заявника та подані письмові матеріали суд вважає, що вимога позивача ОСОБА_1, інтереси якого за договором представляє ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів позову та клопотання про його забезпечення вбачається, що 19 вересня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, який зареєстрований в реєстрі за №37800, відповідно до п.1 договору позики ОСОБА_1 було передано грошові кошти в сумі 113750,грн., що еквівалентно 5000,00 доларів США, строком користування до 19.09.2016 року.

Згідно вимог ст.153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.151 ч.1 ЦПК України , суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог і повинні застосовуватись лише в разі необхідності.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову по справі. Зокрема, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести відповідність засобу забезпечення позову.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.57 ЦПК України, тобто обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Позивач ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявленому вигляді, може значно ускладнити або зробить неможливим виконання рішенням суду у разі задоволення позову.

Крім того суд звертає увагу, що предметом позову є саме грошові кошти, а не нерухоме майно, а саме житловий будинок у с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що заява позивача про забезпечення позову, а саме про накладення арешту на нерухоме майно та накладення арешту на банківський рахунок є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-154, 208,209-210, 293 ЦПК України, Суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, інтереси якого за договором представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1 та його представнику ОСОБА_2 для відома.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич