Справа № 2-2261/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась із позовною заявою, в якій просила дозволити виготовлення проїзного документа для виїзду дитини за межі України на ім'я ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2.

Крім того, позивачка просила дозволити їй тимчасові поїздки за кордон з дитиною ОСОБА_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує свій позов, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, та на підставі яких, на його думку, необхідно вирішувати дані вимоги, і які визначають той засіб захисту права, який він просить суд застосувати, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачкою не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивачки порушені, якими саме діями або бездіяльністю відповідача, всупереч якої правової норми, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Так, з матеріалів позову вбачається, що позивачка, звертаючись до відповідача з вимогою, щодо надання їй дозволу на тимчасові поїздки за кордон з дитиною без згоди та супроводу батька не викладає обставин в обґрунтування визначених нею правових підстав способу захисту порушених, на її думку, прав та інтересів, не зазначає доказів на підтвердження того, яким чином відповідач порушує її права.

Так, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу одного з батьків (одноразовий), однак із визначенням періоду його початку і закінчення, який при прийнятті рішення про надання такого дозволу суд має зазначати відповідно до наданих позивачем документів.

Також за змістом п. 4-2 Правил перетинання державного кордону виїзд дитини за кордон здійснюється на підставі документів, в яких зазначено державу прямування (місце виїзду). Враховуючи зазначену вимогу, суд у резолютивній частині рішення відповідно до наявних у справі документів також має зазначати державу, до якої можна здійснити виїзд на підставі наданого дозволу. У разі встановлення судом необхідності перебування дитини не в одній країні, а в кількох упродовж одного виїзду з України, в резолютивній частині рішення має бути вказівка на ці країни.

При цьому, оскільки під час розгляду спору між батьками дитини щодо її виїзду за кордон підлягають дослідженню як вимоги позивача щодо надання дозволу, так і заперечення відповідача, то питання про мету виїзду має бути предметом розгляду у справі для визнання заперечень поважними або ні.

Тому з цією метою суд повинен вимагати надання відповідних документів, а при задоволенні позову - зазначати мету виїзду в резолютивній частині рішення.

Окрім того, оскільки спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, то відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України у розгляді цих справ є обов'язковою участь органу опіки та піклування, який на підставі ч. 5 ст. 19 СК України має надавати суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дитини, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Таким чином, в поданій позовній заяві позивачем не викладені обставини в обґрунтування позовних вимог відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин в обґрунтування заявлених вимог.

Також, зокрема, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем в позовній заяві заявлено декілька немайнових вимог, а судовий збір ним сплачений лише як за одну вимогу, тому відповідно ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», згідно з якою у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну заявлену ним вимогу за ставками, визначеними ЗУ «Про судовий збір», та надати суду докази, що підтверджують його сплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: