Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/936/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Ткачук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту приналежності правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за законом, заінтересована особа виконавчий комітет ОСОБА_2 міської рада Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з цією заявою до суду, посилаючись на те, що 27 жовтня 1964 року помер його дід ОСОБА_3, після смерті якого спадщину отримала його дружина ОСОБА_4 Савелієвна. Після смерті 27 жовтня 1994 року останньої спадщину у вигляді житлового будинку №18 по вул.Котовського м.Березівка. Одеської області відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняв його батько - ОСОБА_5. За своє життя спадкодавець ОСОБА_5 не встиг оформити вказаний спадковий будинок на своє імя та 26 лютого 2002 року помер. При зверненні до нотаріуса для прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з втратою свідоцтва про народження батька та розбіжностями в написанні по-батькові в свідоцтві про смерть та свідоцтві про право на спадщину за законом спадкодавця ОСОБА_4, якій належить вказаний житловий будинок та яка є його бабусею. Оскільки він фактично прийняв спадщину після смерті свого батька шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, тому просить встановити факти родинних відносин між його батьком ОСОБА_5 і бабусею ОСОБА_4 та належності останній свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заінтересована особа з вимогами заяви погодилась та заперечень проти її задоволення не має.

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1,6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Встановлено, що після смерті 27 жовтня 1964 року ОСОБА_3 відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку №18 по вул.Котовського м.Березівка. Одеської області, на яку дружині спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою 16 червня 1970 року було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.7,12,16).

27 жовтня 1994 року померла ОСОБА_4 (а.с.9).

Із свідоцтв про народження та смерть убачається, що ОСОБА_5, який був батьком заявника, помер 26 лютого 2002 року (а.с.6,11).

За правилами ст.549 ЦК України (у редакції 1963 року) визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

При оформленні спадкових прав даної категорії спадкоємців необхідно враховувати, що ці особи вважаються такими, що прийняли спадщину тільки відносно того спадкового майна, що відкрилося до набрання чинності ЦК України, тобто до 1 січня 2004 року.

Як слідує з пояснень представника заявника, з питань оформлення спадщини ОСОБА_1 звертався до нотаріуса, однак у зв'язку із невідповідністю по батькові спадкодавця ОСОБА_4 і відсутністю даних про родинний звязок його батька з матірю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано в судовому порядку встановити відповідні юридичні факти. Крім того, з його пояснень також слідує, що батько його довірителя після смерті своєї матері ОСОБА_4 та сам довіритель після смерті свого батька ОСОБА_5 фактично прийняли спадщину, оскільки протягом встановленого шестимісячного строку після відкриття спадщини вони вступили в управління та володіння спадковим майном, а саме проживали у спадковому будинку, доглядали за ним як за власним та сплачували всі необхідні комунальні платежі.

Наведені обставини підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, пояснивши також те, що померлий ОСОБА_5 дійсно є сином ОСОБА_4, після смерті якої він користувався та володів усім належним їй майном

Отже, фактичне прийняття спадщини заявником, крім пояснень всіх учасників цивільного процесу,. з достовірністю підтверджується й довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, в якій йдеться, що заявник зі своєю родиною по теперішній час зареєстрований у вказаному житловому будинку, користується та володіє ним як власним. (а.с.18).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вищезгаданий правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 16 червня 1970 року ОСОБА_7, належить померлій 27 жовтня 1994 року ОСОБА_4, але при його складанні ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою допущена описка в написанні по-батькові її, а саме замість «Савеліївна» записано «Савеліевна».

Встановлення вищезазначених фактів необхідно заявникові для прийняття спадщини.

Положенням ст.1 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Керуючись ст.ст.1,10, 60, 212, 256 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 16 червня 1970 року ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_7, належить померлій 27 жовтня 1994 року ОСОБА_4.

Встановити факт, що померлий 26 лютого 2002 року ОСОБА_5 був сином померлої 27 жовтня 1994 року ОСОБА_4..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: