Справа № 236/1462/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красний Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в червні 2016 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 09.07.1999 року перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу подружжя має повнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, неповнолітніх дітей у подружжя немає. ОСОБА_1 повідомляє, що їхня родина розпалася у березні 2015 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного, між подружжям стали виникати часті сварки, були втрачені почуття взаємної любові та поваги, тому подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Однак відповідач не погоджується на розірвання шлюбу, отже, між сторонами виник спір з цього приводу. З огляду на це, ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, зареєстрований в установленому законом порядку між нею та ОСОБА_2, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «ОСОБА_2».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримала, наголошувала на необхідності їх задоволення, навела аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, додатково зазначив, що перебуває у шлюбі з позивачем вже більше 20 років, мають гарну родину, виховували разом спільну дитину, просив надати строк подружжю для примирення, вказував на тимчасовий характер непорозумінь, які виникають між сторонами з причини працевлаштування позивача на роботу зі шкідливими для здоров'я умовами.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали по справі, прийшов до висновку про задоволення вимог позивача через наступне.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень(ст. 60 ЦПК України).

Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1,з 1996 року(а.с.5), згідно з довідкою від 03.12.2004 року № НОМЕР_1 перемістилася з тимчасово окупованої території України (району проведення АТО) і на теперішній час мешкає за адресою АДРЕСА_1(а.с.9).

Між позивачем та відповідачем 09.07.1999 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданим 09.07.1999 року відділом РАГС Краснолиманського МУЮ Донецької області (а.с.8). Від шлюбу подружжя має повнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.7), неповнолітніх дітей у подружжя немає, що не заперечується сторонами.

Позивач та відповідач визнали, що непорозуміння між ними виникають з приводу працевлаштування ОСОБА_1 на роботу, пов'язану з виробництвом кераміки, в сел. Дробишеве Лиманського району. Відповідач наголошував, що така робота пов'язана зі шкідливими умовами праці і впливає на здоров'я його дружини. Позивач вказала, що працює також фельдшером у Краснолиманській ЦРЛ, однак отримуваних доходів їй не вистачає, щоб належним чином забезпечити умови навчання повнолітнього сина у вищому закладі освіти, наголосила, що таким чином намагається допомогти синові.

Позивач ОСОБА_1 є дієздатною повнолітньою особою, а відтак, розпоряджається наданими їй законом правами на власний розсуд. Відповідно до ст. 32 Основного Закону ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно зі ст. 43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 11.07.2016 року подружжю було визначено строк для примирення тривалістю один місяць. Однак за цей час нормальні сімейні відносини між позивачем та відповідачем не були відновлені, сторони визнали, що ОСОБА_1 на теперішній час не проживає однією родиною з ОСОБА_2, фактично мешкає у своїх батьків, а також орендує житло в сел. Дробишеве Лиманського району за місцем своєї додаткової роботи. Між подружжям продовжують виникати сварки х приводу різних поглядів на влаштування сімейного життя.

Відповідно до ст.ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Нормами ч.1 ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин забороняється законом.

Згідно з правовою позицією, висловленою у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Таким чином, суд прийшов до висновків, що заходи відносно налагодження нормальних подружніх стосунків між позивачем і відповідачем не дали позитивних результатів, подружжя фактично припинило спільне проживання, подальше спільне проживання фактично порушує інтереси позивача. За таких обставин суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвати.

Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що при реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_2» і наполягає на своєму праві після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «ОСОБА_2», її клопотання слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач ОСОБА_1 в червні 2016 року звернулась до суду з вимогами до відповідача За подання позовної заяви немайнового характеру позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн.(квитанція ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.06.2016 року - а.с. 3). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, суд стягує ці витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3,7,24,110-114 СК України, ст. ст. 10,11,60,61,79,88, 212-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між громадянином України ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, народжений в м. Красний Лиман Донецької області) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, народжена в м. Горлівка Донецької області), який було зареєстровано 09.07.1999 року Краснолиманським відділом РАГС Донецької області, актовий запис № 64.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачки «ОСОБА_2».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору в розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 22.08.2016 року.

Суддя -