Справа № 640/2577/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"14" березня 2016 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В., розглянувши позовну заяву Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1, за участі третьої особи Харківської міської ради, про визнання укладеним договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова,

В С Т А Н О В И В:

29 лютого 2016 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до ч.3 ст. 122 ЦПК України суд звернувся до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області для встановлення місця реєстрації відповідача ОСОБА_1

Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, отриманих суддею 14 березня 2016 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У своєму позові позивач обґрунтовує звернення саме до Київського районного суду м. Харкова тим, що у п.1 декларації зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, корп..3, 81, що відноситься до території Київського району м. Харкова.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Так, вивчивши предмет позову, суд прийшов до висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог щодо підсудності справ.

Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК «позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини».

Розяснення щодо виключної підсудності надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 3 від 01.03.2013. У пункті 42 цієї постанови зазначено, що «Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини».

Необхідно звернути увагу на те, що вказане визначення критерію підсудності зазначеної категорії позовів, а саме: «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є більш широким, ніж критерій «позови, де предметом спору є нерухоме майно або дії сторін щодо нерухомого майна, а також позови, де нерухоме майно є обєктом, а не предметом спірних правовідносин».

Тому в разі звуження визначеного частиною першою статті 114 ЦПК критерію віднесення позовів до виключної підсудності шляхом обмеження його визначенням лише предмета (обєкта) позову втрачається сама можливість чіткого застосування зазначеної частини статті 114 ЦПК та виникають умови для порушення встановлених законом правил виключної підсудності за позовами, що виникають з приводу нерухомого майна.

З тексту позовної заяви випливає, що позивач просить визнати укладеним договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, предметом якого є регулювання взаємовідносин між сторонами (Департаментом економіки та комунального майна та ОСОБА_1В.) щодо пайової участі ОСОБА_1 у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції житлової будівлі з мансардними та цокольними поверхами під багатоквартирний житловий будинок за адресою: м. Харків, пров. Новоросійський,7 .

Отже, вказаний спір виник з приводу нерухомого майна, а тому на нього розповсюджуються правила виключної підсудності (за місцезнаходженням майна).

Згідно ст.115 ЦПК України, якщо суддя вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Згідно ст.121 ч. 3 п.4 ЦПК України заява повертається у випадках коли справа не підсудна суду.

Разом з тим, суд роз'яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Відповідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпеченням реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до розділу IV «Порядок повернення державного мита» Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 07.07.2012 № 811, повернення державного мита у національній валюті здійснюється органом Казначейства, на рахунок якого зараховано цей платіж, за заявою платника. Повернення державного мита здійснюється на підставі заяви платника, поданої ним протягом року з дня зарахування державного мита до бюджету, до відповідного органу, що контролює справляння надходжень державного мита.

Керуючись ст.109, 115, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1, за участі третьої особи Харківської міської ради, про визнання укладеним договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова повернути позивачу для подання до належного суду.

Зобов'язати УДКСУ у Київському районі м. Харкова Харківської області повернути Департаменту економіки та комунального майна ХМР (код 25610834) судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. (тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., який був сплачений 15.02.2016 року, платіжне доручення №35 Банк платника ГУДКСУ у Харківській області, Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області; отримувач: УДКСУ у Київському районі міста Харкова Харківської області; код отримувача: 37999675; рах. 0004 МФО 851011».

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не скасовано судом апеляційної інстанції.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова Н.В. Якуша