Справа № 128/2244/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27.09.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Свистун Н.Л.

та учасників судового процесу:

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення вигрібної ями,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1264 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0513, а також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: смт. Стрижавка, вул. Байдукова, 13, Вінницького району Вінницької області. По сусідству з ним, у будинку під № 15 по вул. Байдукова з 1980 року і по теперішній час проживає відповідач ОСОБА_4 За ОСОБА_4 рахується земельна ділянка площею 0,1227 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0637 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в смт. Стрижавка, вул. Байдукова, 15, Вінницького району Вінницької області. Рішенням 63 сесії селищної ради 06 скликання від 26.11.2014 року за № 52 відповідачу було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою. У липні 2014 року позивач дізнався, що відповідач ОСОБА_4 збудувала на власній земельній ділянці вигрібну яму, яка розташована на відстані 11 метрів до колодязя належного йому будинковолодіння № 13 по вул. Байдукова в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, що відповідно до припису головного державного санітарного лікаря Вінницького району за № 785 від 30.09.2014 року є порушенням ДСП № 145 від 17.03.2011 року п. 2.22 та може призвести до виникнення інфекційних захворювань. До відповідача було висунуто вимоги щодо перенесення вигрібної ями на відстань не менше 20 м від колодязя, однак, до 01.04.2015 року ОСОБА_4 вимоги припису не виконала і вигрібну яму не перенесла. На звернення позивача ОСОБА_6 районним управлінням Держсанепідемслужби у Вінницькій області в присутності представника Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області було проведено перевірку виконання припису № 785 від 30.09.2014 року, якою встановлено, що на земельній ділянці ОСОБА_4 розташовано 2 вигрібні ями, які між собою сполучаються та облаштовані по типу септика (дані споруди як септик не оформлені), розташовані на відстані 11 м до колодязя ОСОБА_1 ОСОБА_4 направлено припис № 5 від 02.04.2015 року з вимогою усунути виявлені недоліки. 05.06.2015 року Державною санітарно-епідеміологічною службою України ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винною в невиконані пропозиції припису № 5 від 02.04.2015 року і неперенесені вигрібної ями на відстань 20 м від колодязя ОСОБА_1, в звязку з чим накладено штраф у розмірі 51 грн. Збудовані відповідачем вигрібні ями розташовані у безпосередній близькості від колодязя, який є для родини позивача єдиним джерелом водопостачання. З осені 2014 року позивач та члени його родини стали помічати погіршення свого самопочуття, оскільки вони вживають і використовують для приготування їжі та в побуті саме колодязну воду, яка не зовсім відповідає нормі, а саме: бактерії групи кишкових паличок мають бути в нормі не більше 1, а по факту виділено більше 1. Подальша експлуатація відповідачем вигрібної ями в її будинковолодінні, яка розташована на відстані менше 11 метрів до належної позивачу криниці, може привести до погіршення стану здоров'я всіх членів його родини, тобто до порушення їх прав.Таким чином, протиправними діями відповідача порушено право власності позивача, в зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом, яким просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні його власністю, а саме: земельною ділянкою та будинковолодінням, що розташовані за адресою: смт. Стрижавка, вул. Байдукова, 13, Вінницького району Вінницької області, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 знести за власний рахунок вигрібну яму, розташовану за адресою: смт. Стрижавка, вул. Байдукова, 15, Вінницького району Вінницької області, що розташована на відстані 11 м від колодязя позивача.

В судовому засіданні позивач та його представникиза договором про надання правової допомоги ОСОБА_3 і за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі за обставин, викладених у позові, просили задовольнити позовні вимоги, а також просили стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення з підстав, вказаних в письмовому запереченні (а.с.59-61), а саме: що позивачем не надано доказів того, що вона вигрібною ямою користується і того, що саме речовини з даної вигрібної ями забруднюють колодязь позивача. Вигрібна яма, яка розташована на земельній ділянці, де вона проживає, облаштована по типу септика, з герметичними стінками і дном, вигріб має водонепроникні стіни. З огляду на таку обставину проникнення нечистот у ґрунт є неможливим, з чого слідує відсутність загрози забруднення води в колодязі позивача у разі використання вигрібної ями. Відходи з вигрібної ями відкачують за допомогою асенізаційної техніки. Причинно-наслідковий зв'язок між існуванням спірної вигрібної ями та низькою якістю питної води не встановлено. На фото, які додано позивачем, зображено в тому числі стічні труби, призначені для стоку опадів, які потрапляють на дах житлового будинку. Дані стічні води потрапляють на земельну ділянку поблизу криниці. З огляду на ту обставину, що вода для проведення лабораторного дослідження відбиралась у квітні, тобто після завершення зимового періоду, танення снігу, періоду дощу, то є значна ймовірність забруднення питної води саме за рахунок потрапляння у ґрунт вологи від талого снігу, дощу, що сходив, в тому числі, з покрівлі житлового будинку. Згідно відповіді від 14.09.2015 року, погодження будівництва, в тому числі вигрібної ями, взагалі не входить в компетенцію Держсанепідслужби. Крім того, вона вигребом не користується взагалі. 17.11.2015 року тимчасовою комісією, створеною Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області, було проведено візуальне обстеження септика (відстійника та фільтраційного колодязя), розташованого на її подвір'ї. В ході обстеження встановлено, що на момент обстеження вигрібні ями порожні та видимих ознак користування ними немає. Отже, септиком вона не користується, а тому її пуста вигрібна яма ніяким чином не забруднює воду у колодязі позивача і, відповідно, не створює йому будь-які перешкоди у користуванні його земельною ділянкою та будинком.

Крім того, в судовому засіданні відповідач також пояснила, що вигрібну яму вона будувала два роки, розпочала будувати ще в 2010 році, в 2012 році підводила. На даний час вигрібна яма забетонована. Вона три роки не користується вигрібною ямою. Згідно технічного паспорта, яма зареєстрована. Припис був, але вона його не виконала через те, що не користується вказаною ямою. На неї наклали штраф. Днище вигрібної ями було зруйновано позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_4 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вигрібні ями на даний час перенесені, але доказів на підтвердження цього вона не має. Має бути причинно-наслідковий звязок, але жодного доказу, що причиною того, що погана якість води від вигрібної ями, позивачем не надано. Сама наявність вигрібної ями не порушує права позивача на користування земельною ділянкою. За даних підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що не памятає, яке це було число. В той день він прийшов до ОСОБА_1 і був присутній при огляді вигрібної ями. Там був депутат Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. ОСОБА_1 яму не руйнував. Сказали, що яма бетонна, а ОСОБА_1 заперечував. Йому сказали «попробувати». Він взяв «штир», засунув його в яму, штир заглибився туди, тому зробили висновок, що вона не бетонна. Він був там ще до того, як всі зібралися.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що була в складі комісії в якості голови при огляді домоволодіння ОСОБА_4 Перед тим, як йти до ОСОБА_4, вона зайшла до ОСОБА_1 і покликала його з собою. В складі комісії було три чоловіка. Вони пішли до вигрібних ям, кришка була відкрита, там ніяких речовин не було. ОСОБА_1 взяв шматок арматури та почав нею штурхати днище. Потім їх завели до ванної кімнати, де вони пересвідчилися в тому, що вигрібною ямою не користуються. Коли вона йшла на обстеження, їй не було відомо про те, що на ОСОБА_4 було накладено штраф за невиконання припису. Ще там був якийсь чоловік, але вона його не знає. Коли вона оглядала яму, отвір був немаленький, через нього проглядалося дно ями.

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, вивчивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1264 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0513, що знаходиться за адресою: смт. Стрижавка, вул. Байдукова, 13, Вінницького району Вінницької області, а також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: смт. Стрижавка, вул. Байдукова, 13, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності серії САК № 288527 від 03.09.2013 року (а.с.5) та серії САК № 288563 від 04.09.2013 року (а.с.7). Право приватної власності на вказану земельну ділянку та житловий будинок зареєстровано позивачем у встановленому законом порядку, про що свідчать копії витягів серії НАК № 864523 від 03.09.2013 року (а.с.6) та серії НАК № 864661 від 04.09.2013 року (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у житловому будинку, який розташований в смт. Стрижавка по вул. Байдукова, 13, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією домової книги (а.с.9-10).

З копії відповіді Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 417 від 15.04.2015 року вбачається, що за ОСОБА_4 рахується земельна ділянка площею 0,1227 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і площею 0,0637 га для ведення особистого селянського господарства в смт. Стрижавка по вул. Байдукова, 15, Вінницького району Вінницької області. Рішенням 63 сесії селищної ради 06 скликання від 26.11.2014 року № 52 «Про розгляд питання стосовно надання дозволу гр. ОСОБА_4 на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості)» відповідачу було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою (а.с.12).

Як вбачається із копії припису головного державного санітарного лікаря Вінницького району від 30.09.2014 року № 785, вигрібна яма ОСОБА_4 розташована на відстані 11 м до колодязя ОСОБА_1, що є порушенням ДСП № 145 від 17.03.2011 року п.2.22 та може призвести до виникнення інфекційних захворювань. Зобовязано ОСОБА_4 в строк до 01.04.2015 року перенести вигрібну яму на відстань не менше 20 м від колодязя ОСОБА_1 (а.с.16). Аналогічна вимога про перенесення вигрібної ями на відстань не менше 20 м від колодязя позивача в строк до 01.06.2015 року міститься у приписі № 5 головного державного санітарного лікаря Вінницького району від 02.04.2015 року № 131 (а.с.17).

З відповіді ОСОБА_6 районного управління головного управління Держсанепідслужби у Вінницькій області від 30.09.2014 року № 783 вбачається, що вигрібна яма ОСОБА_4 дійсно розташована на відстані 11 м до колодязя позивача, що є порушенням ДСП № 147 від 17.03.2014 року п.2.22 (а.с.19).

Згідно результату № 18 на санітарно-мікробіологічного дослідження від 10.04.2015 року вода у колодязі, що розташований в смт. Стрижавка, вул. Байдукова, 13, Вінницького району Вінницької області, не відповідає нормі, а саме: бактерії групи кишкових паличок мають бути в нормі не більше 1, а по факту виділено більше 1 (а.с.21).

Відповіддю ОСОБА_6 районного управління головного управління Держсанепідслужби у Вінницькій області від 05.06.2015 року № 224 встановлено, що відповідачем ОСОБА_4 не виконано вимоги припису № 5 від 02.04.2015 року, а саме: не перенесено вигрібну яму на відстань 20 м від колодязя ОСОБА_1 (а.с.23).

За невиконання вимог припису № 5 від 02.04.2015 року відповідача ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-11 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн. (а.с.22).

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов, затвердженого селищним головою Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, від 07.11.2015 року встановлено, що ОСОБА_4, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час вигрібною ямою не користується, бетонова вигрібна яма (септик) пуста, не виявлено будь-якої речовини (а.с.64).

Згідно акту обстеження септика (відстійника та фільтраційного колодязя) від 17.11.2015 року стіни вигрібної ями збудовані з чотирьох бетонних кілець; визначити чи забетоноване дно даної споруди неможливо; видимих ознак користування спорудами немає, так як на момент обстеження ями були порожні (а.с.66).

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Аналогічні положення містяться і у ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Стаття 375 ЦК України надає право власникові земельної ділянки зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Вигрібна яма (вигріб) це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства (Державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць, затверджені наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145 від 17.03.2011 року).

Статтею 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24.02.1994 року передбачено, що органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм.

Відповідно до п.п.2.21 п.2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145 від 17.03.2011 року, рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об'єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення.

Згідно п.п.2.22 п.2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством. В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

В п.п.3.26 п.3 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92» зазначено, що відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. Господарські будівлі й гаражі допускається об'єднувати на суміжних ділянках. Садибна забудова площею ділянок менше 600 м2 повинна забезпечуватися централізованим водопроводом, а малоповерхова забудова площею приквартирних ділянок менше 300 м2 - водопроводом і каналізацією.

П.п.3.31 п.3 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92» передбачено, що дворову вбиральню і компостосховище рекомендується розміщувати безпосередньо біля сараю для худоби на відстані не менше 15 м від житлових будинків і 20 м від джерела водопостачання (колодязя), обов'язково враховуючи напрямок ухилу ділянки.

Отже, судом достовірно встановлено, що наявність вигрібної ями, яка побудована відповідачем ОСОБА_4 на відстані 11 метрів від колодязя, належного позивачу ОСОБА_1, не відповідає як вимогам п.п.3.26 та п.п.3.31 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92», так і п.п.2.21, 2.22 п.2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145 від 17.03.2011 року.

Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що на даний час спірна вигрібна яма не функціонує.

Доводи відповідача та його представника, що у зв'язку з тим, що вигрібна яма не функціонує, тому права позивача не порушені і його звернення до суду є передчасним, суд відхиляє, враховуючи таке.

Частиною 2 статті 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Враховуючи те, що факт будівництва ОСОБА_4 вигрібної ями в безпосередній близькості від колодязя позивача, непогодження з позивачем місця її розташування, а також недотримання при будівництві як будівельних, так і санітарних норм має місце, суд вважає, що права позивача порушені, тому вони підлягають захисту.

Судом взяті до уваги покази свідків в судовому засіданні, які підтвердили, що відбулося обстеження вигрібної ями ОСОБА_4 в присутності обох сторін по справі. Однак, покази свідка ОСОБА_8 про те, що дно вигрібної ями було пошкоджено позивачем, суд не приймає до уваги, оскільки дана обставина не підтверджена будь-якими іншими доказами по справі, окрім акту, який складався свідком ОСОБА_8, а саме головне така обставина не має будь-якого доказового значення для вирішення даної цивільної справи.

Суд вважає, що вимоги позивача про знесення вигрібної ями є правомірними, оскільки її перебудова в даному випадку неможлива, так як вигрібна яма розташована на відстані 11 м від колодязя позивача, а згідно вищезазначених будівельних та санітарних норм вигрібна яма повинна бути розташована на відстані не ближче 20 м від питного колодязя, тому спірну вигрібну яму треба не перебудувати, а знести.

Представник відповідача, виступаючи в судових дебатах, зазначила, що по даній справі розглядається негаторний позов і повинен бути причинно-наслідковий зв`язок, але жодного доказу, що погана якість води в колодязі позивача є причиною вигрібної ями відповідача, позивачем не надано.

Так дійсно, ОСОБА_1 подано негаторний позов.

Негаторний позов пред'являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпорядження майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об'єктивно порушували його права і були протиправними. Негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов'язальних відносин. Об'єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду. Позивачем у негаторному позові є власник майна або особа, яка володіє майном на підставі інших прав на майно (титульний власник). Відповідачем у негаторному позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу здійснювати правомірність щодо користування чи розпорядження майном. Предметом негаторного позову є вимога позивача про усунення з боку відповідача будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підставою негаторного позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачу використовувати належні йому права, позадоговірний характер наявних між сторонами правовідносин. Якщо на момент подання позову правопорушення, що є об'єктом негаторного позову, припинилося, то підстав для задоволення позову у суду немає.

Твердження представника відповідача, що відповідачем перенесено вигрібну яму, суд не приймає до уваги, оскільки такий факт не підтверджений жодними доказами, а позивач заперечує щодо цих обставин.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати по сплаті судового збору, від сплати яких звільнено позивача.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно квитанції від 29.09.2015 року позивач сплатив адвокату ОСОБА_3 за правову допомогу, а саме: за представництво інтересів позивача, 2000 грн.

Суд, враховуючи затрати часу роботи адвоката ОСОБА_3, пов'язаної з розглядом даної справи, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2000 грн. судових витрат за надання правової допомоги, що в межах тієї суми, яка може бути компенсована стороні, на користь якої ухвалено рішення, відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ст.ст.103, 104 ЗК України, ст.ст.15, 317, 319, 321, 375, 386, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1, а саме: земельною ділянкою та будинковолодінням, що розташовані за адресою: смт. Стрижавка, вул. Байдукова, 13, Вінницького району Вінницької області, шляхом зобов`язання ОСОБА_4 знести за власний рахунок вигрібну яму, яка розташована за адресою: смт. Стрижавка вул. Байдукова, 15, Вінницького району Вінницької області на відстані 11 м від колодязя ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_4на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_4на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська