Справа № 462/2748/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третьої особи державного нотаріуса Сьомої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 - про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Львівської міської ради про визнання за нею права власності на 1/4 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, яка розташована за адресою: м.Львів, вул. Грузинська, 19. Свої позовні вимоги мотивує тим, що зазначена земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно державного акту на право власності на землю серії ЛВ від 19.05.2003 року. 22.09.2015 року ОСОБА_3 помер, вона, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті батька, про що отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину. Однак, звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав на належну ОСОБА_3 частину земельної ділянки, їй було відмовлено з покликанням на неможливість встановити склад спадкового майна, а саме, яка частка земельної ділянки належала померлому ОСОБА_3 на день смерті. Відтак, з метою оформлення прав на частку земельної ділянки, а також з відмовою нотаріуса оформити такі права через невизначеність часток у власності, а тому змушена звернутися із позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні у вирішенні позову покладається на розсуд суду.

Третя особа державний нотаріус Сьомої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, натомість подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що на підставі державного акту про право власності на землю №ЛВ від 19.05.2003 року земельна ділянка для обслуговування житлового будинку на вул.Грузинська, 19 у м.Львові на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с.11/.

Також встановлено, що ОСОБА_3 помер 22.09.2015 року, позивач прийняла спадщину після смерті батька, їй видано свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.04.2016 року /а.с.16/, згідно якого вона успадкувала 2/5 частки будинку на вул.Грузинській, 19 у м.Львові з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Із матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини ОСОБА_3 увійшла також його частка у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку.

Згідно зі ст.1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що окрім позивача спадкоємцем першої черги, яка має частку на спадкування є дружина спадкодавця ОСОБА_7, яка подала в нотаріальну контору заяву про відмову від частки спадкового майна, яке залишилося після смерті чоловіка на користь на користь доньки ОСОБА_1 /матеріали спадкової справи №208/2015/.

Відповідно до п.4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу не було видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну частку земельної ділянки, оскільки нотаріусом неможливо встановити склад спадкового майна, бо частки співвласників ділянки є невизначеними /а.с.13/.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст.372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється.

Відповідно до ст.89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

З матеріалів справи встановлено, що ідеальні частки співвласників земельної ділянки не визначені, домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не досягнуто, поряд з цим не встановлено обставин, які б давали підстави для відступлення від рівності часток співвласників, тому суд виходить з того що їх частки є рівними, тому до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входить 1/4 частка земельної ділянки.

Оскільки ОСОБА_3 помер, а ОСОБА_1, як спадкоємець бажає оформити свої права на спадкове майно після смерті батька, тому єдиними способом захисту права власності позивача на спадкове майно є визнання права власності на спадкове майно.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позов підставний, ґрунтується на законі, а відтак за ОСОБА_1, слід визнати право власності на 1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер :05:005:0005, за адресою: м.Львів, вул.Грузинська, 19, в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.355, 368, 369, 372, 1226 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 /реєстраційний номер облікової картки платника податків / право власності на ? /одну четверту/ частину земельної ділянки, кадастровий номер :05:005:0005, за адресою: м.Львів, вул.Грузинська, 19, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 22.09.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський