Справа №: 486/971/16-ц Провадження № 2-з/486/11/2016
УХВАЛА

02 вересня 2016 року Суддя Южноукраїнського міського суду

Миколаївської області ОСОБА_1,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про забезпечення позову ,

В С Т А Н О В И В:

02.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Крім цього надав суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3, або іншим особам, які будуть діяти в її інтересах за дорученням, відчуження майна в магазинах Мадібу1 та Малібу2, розташованих по пр. Незалежності (Леніна), 12 та пр. Комуністичному в м. Южноукраїнську Миколаївської області, до набрання чинності рішення у справі про поділ майна подружжя.

Перевіривши вищезазначену заяву про забезпечення позову, зваживши доводи викладені в ній, суд приходить до наступного.

Заявником заявлено вимогу про заборону відчуження майна за 1 323 найменуваннями товару, який знаходиться у магазинах.

В заяві зазначено, що ОСОБА_3, являється приватною особою-підприємцем. А тому, заборона відчуження майна призведе до припинення роботи підприємства, що призведе до суттєвого порушення прав відповідачки, а саме, до втрати ОСОБА_3 джерела прибутку та коштів до існування. Крім цього, у приватної особи-підприємця працюють наймані працівники, права яких також будуть порушені, оскільки втратять роботу, у разі припинення роботи підприємства.

Крім того, заявником не надано даних про належність майна відповідачці, заявник просить накласти арешт на товар який може не належати відповідачці.

Згідно до п. 29) Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, відповідно до положень статей 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України, майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Відповідно до вимог суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно позов може забезпечуватися накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, задоволенню не підлягає.

Відповідно до абз.3 п.9) постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", за змістом ст. 293 ЦПК УКраїни, окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. ст.151, 153 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1