Справа № 459/2026/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Марковець Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про виділення 1/3 частки арештованого майна ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2016 року державний виконавець звернулась до суду з даним поданням. В його обґрунтування послалась на те, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження за №ЄДРВП 50821986 з виконання виконавчого листа №459/796/14-ц виданого 18.09.2014 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 7163,55 грн..

Зазначає, що 14.04.2016 р. було відкрито виконавче провадження й 22.04.2016 р. винесено постанову про арешт майна боржника. У ході проведеної перевірки майнового стану та доходів боржника встановлено, що ОСОБА_2 пенсій не отримує та не працює, на обліку в органах ПМС не перебуває. Також встановлено, що за боржником не зареєстровані транспортні засоби чи земельні ділянки, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. При виході на дільницю за місцем проживання боржника дверей ніхто не відчинив. Згідно наявної інформації, у власності ОСОБА_2 перебуває 1/3 частина квартири АДРЕСА_1. Оскільки таке майно знаходиться у спільній власності, просить виділити частку, котра належить боржнику.

Державний виконавець, боржник та стягувач у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу.

Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до виконавчого листа №459/796/14-ц виданого 18.09.2014 року Червоноградським міським судом Львівської області з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 7163,55 грн..

Як вбачається з копії постанови ВП № 50821986 від 14.04.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по виконанню вище зазначеного виконавчого документу.

22.04.2016 року останнім накладено арешт на майно боржника, що підтверджується копією відповідної постанови.

Згідно відомостей про об'єкт нерухомого майна № 24176473 у власності боржника ОСОБА_2 перебуває квартири АДРЕСА_1.

При виході на дільницю за місцем проживання боржника дверей ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт від 12.05.2016 року, копія якого міститься у матеріалах справи.

Будь-яких інших доказів, на підтвердження викладених у поданні обставин та фактів, державним виконавцем не надано.

Відповідно до положень частин 1-5 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно з підпунктом 5.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/415, звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Таким чином, законодавцем установлено можливість звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи як крайній захід, у разі безрезультатності вжиття інших, крім звернення стягнення на заробітну плату, пенсії тощо, заходів погашення заборгованості.

Водночас субєктом внесеного подання не доведено вчинення дій, зокрема, щодо виявлення коштів на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, наявності її рахунків у цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Крім того, державним виконавцем не реалізовано передбаченого статтею 376 ЦПК України права на звернення до суду для вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника з метою виявлення належних останній майна чи коштів.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що згідно зі ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Проте державним виконавцем не подано суду доказів вжиття ним заходів, які є передумовою звернення до суду з цим поданням, зокрема, висновку експерта про можливість виділу частки вказаної квартири в натурі.

З огляду на викладене, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 210, 212 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М. Д. Новосад