Справа № 346/5139/14-ц
Провадження № 2/346/9/16
29 вересня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого-судді Хільчука І.І.,
секретаря Олексюк Г.І.,
з участю: представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до Колективного підприємства Казка, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: ТзОВ Лаванда про припинення права на частку в майні, -
Позивачка ОСОБА_7, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1, подали 22.09.2014 року позов в суд до Колективного підприємства "Казка", ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: ТзОВ "Лаванда" про припинення права на частку в майні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов повністю та пояснила, що ОСОБА_7 є співвласником: 31/100 частини нежитлового приміщення (підвальне приміщення) № 24 по вул. Чорновола в м. Коломиї на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 квітня 2000 р. по справі №2-5/2010 та 31/100 частини нежитлового приміщення (підвальне приміщення) № 24 по вул. Чорновола в м. Коломиї на підставі договору дарування від 31 липня 2013р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1150.
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 є співвласниками нежитлового приміщення (підвальне приміщення) № 24 по вул. Чорновола в м. Коломиї VII-Г площею 2,5 кв.м. згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 квітня 2000 р. по справі № 2-5/2010. Оскільки ОСОБА_9 померла, то її сини, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 стали спадкоємцями.
Крім позивачки, співвласниками нежитлового приміщення (підвальне приміщення) будинку № 24 по вул. Чорновола в м. Коломиї являються колективне підприємство «Казка», площею 12,6 кв.м. та ТзОВ «Лаванда», площею 17,7 кв.м.
У відповідності до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за умов, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; Спільне володіння і користування майна є неможливим; Таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
Крім того, як передбачено ч.2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Що стосується умови припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні тієї обставини, що частка є незначною.
Позивач володіє часткою в спільному з відповідачами нежитловому приміщенні (підвальне приміщення) житлового будинку № 24 по вул. Чорновола в м. Коломиї, площею 90,4 кв.м, частка якого становить 62/100 частини.
В той час кожен із співвідповідачів окремо володіє часткою, а саме: колективне підприємство «Казка» - 12,6 кв.м, частка якого становить 9/100 частин; ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Геннадійович- спадкоємці ОСОБА_9 - приміщення площею 2,5 кв.м., частка яких становить 2/100 частин.
При таких обставинах, частки відповідачів у праві спільної власності на нежитлове приміщення (підвальне приміщення) є незначними, а позивач натомість має частку, яка становить більш ніж 60 % від всього нежитлового приміщення (підвальне приміщення).
Наступною умовою припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що спільне володіння та користування майном є неможливе.
Звертають увагу суду на те, що позивач та відповідачі не є членами однієї сімї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства.
Більш того, позивач неодноразово звертався до відповідачів з пропозицією здійснити ремонт нежитлового приміщення (підвальне приміщення) оскільки в підвальному приміщенні не здійснювались ремонтні роботи досить давно і він знаходиться в аварійному стані, на що відповідачі відповідали категоричною відмовою з посиланням на те, що воно їм не потрібно, їх права на це нежитлове приміщення є незначними для того, щоб здійснювати вкладення в нього грошових коштів.
Крім того, позивач звертався до відповідачів сім»ї ОСОБА_2 з пропозицією викупити їхні частки. Проте після запропонованої їм - ОСОБА_2 ціни продажу їх часток, яка складала 10 000 доларів США - позивач відмовився, в тому числі в судовому засіданні, придбавати частки відповідачів за таку ціну, оскільки вона являється нереальною та надто завищеною для вартості їх часток. Неодноразові перемовини з приводу зменшення вартості часток у праві спільної власності відповідачів бажаних результатів для позивача не дало.
При таких обставинах, відповідачі по справі відмовляються здійснювати капітальний ремонт нежитлового приміщення (підвальне приміщення), облаштовувати прибудинкову територію, а також нести витрати по сплаті всіх поточних витрат на утримання нежитлового приміщення (підвальне приміщення), що робить неможливим спільне володіння та користування майном.
Зазначені вище обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном, оскільки з боку відповідачів не вчиняються жодні дії спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляд за нежитловим приміщенням (підвальне приміщення) як його співвласників, а натомість позивач не має бажання в подальшому здійснювати всі наведені вище дії стосовно нежитлового приміщення (підвальне приміщення), права на які мають і відповідачі.
Останньою умовою припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
Враховуючи те, що частки відповідачів у нежитловому приміщенні (підвальне приміщення), який знаходиться в будинку № 24 по вул. Чорновола в м. Коломиї є незначними, відповідачі не утримували його, не вносили жодних коштів у рахунок його ремонту, вартість часток є незначною, на думку позивача, припинення за рішенням суду прав відповідачів на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів та членам їх сімей.
Також ч.2 ст. 365 ЦК України містить ще одну із умов, необхідну для припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні, а саме суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, що і було зроблено позивачем і додано копії квитанцій.
Відповідач та представники заперечили щодо задоволення позову, пояснили, що не згідні щодо припинення права спільної часткової власності колективного підприємства "Казка" на 9/100 частин нежитлового приміщення (підвальне приміщення), яке знаходиться в м. Коломия по вул. Чорновола, 24, площею 12,6 кв.м. та припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на 2/100 частини нежитлового приміщення (підвальне приміщення), яке знаходиться в м. Коломия по вул. Чорновола, 24, площею 2,5 кв.м. і тому просять відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача КП «Казка» визнали позов і звернулись до суду із заявою про те, що врегулювали даний спір в добровільному порядку і отримали грошову компенсацію за належну їм частку в підвалі, тому просять суд даний позов задовольнити та розглядати без їх участі.
Від третьої особи ТзОВ «Лаванда» поступила заява про розгляд справи у їх відсутності.
Суд вирішив слухати справу в заочному порядку, оскільки відповідачі, що тривалий час не з»являлись в судові засідання, будучи належним чином повідомленими, в тому числі через газету «Галичина», про день і час розгляду даної справи, без поважних причин повторно не з»явились в судове засідання.
Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належно зібрані по справі докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 31/100 частини нежитлового приміщення (підвальне приміщення) в м. Коломиї по вул. Чорновола, № 24 на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 квітня 2000 р. по справі № 2-5/2010, що підтверджується витягом про державну реєстрацію № 33870041, а 31/100 частини нежитлового приміщення (підвальне приміщення) № 24 по вул. Чорновола в м. Коломиї на підставі договору дарування від 31 липня 2013р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1150, що підтверджується витягом про державну реєстрацію № 7410416.
А, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 являються співвласниками нежитлового приміщення (підвальне приміщення) № 24 по вул. Чорновола в м. Коломиї VII-Г площею 2,5 кв.м. згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 квітня 2000 р. по справі № 2-5/2010.
Також іншими співвласниками нежитлового приміщення будинку № 24 по вул. Чорновола в м. Коломиї являються колективне підприємство «Казка», площею 12,6 кв.м. та ТзОВ «Лаванда», площею 17,7 кв.м.
Як слідує зі ст.,ст.356, 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
За ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
У відповідності до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників у випадках, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майна є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
Частиною другою ст. 365 ЦК України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Матеріалами справи підтверджено, що частка відповідачів у праві спільної власності на підвальне приміщення є незначною, відповідно 2/100 частини, а позивач має частку, яка становить більш ніж 60 % від всього підвального приміщення.
Судом досліджувалось питання щодо можливості спільного володіння та користування підвальним приміщенням та встановлено, що позивач та відповідачі не є членами однієї сімї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства.
Позивач звертався до відповідачів з пропозицією здійснити ремонт в підвальному приміщенні, так як він знаходиться в аварійному стані, на що відповідачі відповідали відмовою.
В судових засіданнях стороною відповідача не надано доказів на спростування доводів позивача, при цьому цей факт і не заперечувався стороною відповідача, так і участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного часткового майна.
Крім того, позивач звертався до відповідачів з пропозицією викупити їхні частки. Проте після запропонованої їм ОСОБА_2 ціни продажу їх часток, яка складала від 10 000 доларів США, - позивач відмовився придбавати частки відповідачів за таку ціну, оскільки вона являється нереальною та надто завищеною для вартості їх часток. Неодноразові перемовини з приводу зменшення вартості часток у праві спільної власності відповідачів бажаних результатів для позивача не дало.
Враховуючи те, що частки відповідачів у підвальному приміщенні є незначними, відповідачі не утримували його, не вносили жодних коштів у рахунок його ремонту, вартість часток є незначною, тому суд прийшов до переконання, що таке припинення прав відповідачів на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів та членам їх сімей.
Надаючи оцінку даному доказу, представники відповідачів звернули увагу суду на те, що такий висновок експерта є сумнівним та необєктивним.
Покликання відповідача та його представників, що не вірно проведено експертизу про вартість, суд не бере до уваги, оскільки відповідачі не надали докази щодо проведеного розрахунку за іншою експертизою.
Щодо вартості частки належної на праві спільної часткової власності відповідачам, слід врахувати дійсну ринкову вартість, за якою може бути продане таке майно в місті, враховуючи і таке.
Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. №20, вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.
Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.
Щодо дослідження обставин про те, що спільне користування і володіння є неможливим за ст.365 ЦК України, то конфліктність відносин між стороною позивача та відповідачів, неможливість спільного використання підвального приміщення доведено в суді, та не спростовано і відповідачем щодо наявності такого конфлікту і відсутність будь-яких приязних відносин.
Щодо наявності обставин про те, що припинення власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, тобто відповідачу, слід вказати таке. Суд вважає, що припинення права на 2/100 частини підвального приміщення відповідачів, не завдасть істотної шкоди їх інтересам, виходячи з того, що відповідачі не користувались підвалом з часу набуття такого права.
Ст.41 Конституції України передбачено, що примусове відчуження об»єктів права власності може бути застосоване як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку встановленому законом. Цивільний кодекс за ст.365 встановив такі підстави (ч.1) і порядок (ч.2), в т.ч. за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Водночас відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно (позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду).
Поняттям втручання у право власності та чи таке втручання є виправданим, наявність чи відсутність порушення ст.1 Протоколу до Конвенції, суд враховує і рішення Європейського Суду з прав людини, а саме у справі «ОСОБА_13 проти України» від 21.12.2010 року та «Україна-Тюмень проти України» від 22.11.2007р., та те що втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст.1 Протоколу, коли воно законне, а не свавільне, і лише на умовах передбачених законом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Оскільки експертизи проводились за клопотаннями позивачки, то слід віднести за її рахунок ці витрати, відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів витрат за проведення експертиз.
Щодо стягнення судових витрат слід вимогу задовольнити.
На підставі ст.,ст. 183, 365 ЦК України та керуючись ст.,ст. 209, 218, 224-229, 294 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
Припинити право спільної часткової власності колективного підприємства "Казка" на 9/100 частин нежитлового приміщення (підвальне приміщення), яке знаходиться в м. Коломия по вул. Чорновола, 24, площею 12,6 кв.м.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на 2/100 частини нежитлового приміщення (підвальне приміщення), яке знаходиться в м. Коломия по вул. Чорновола, 24, площею 2,5 кв.м.
Визнати за ОСОБА_10 право власності на 11/100 (2/100+9/100) частин нежитлового приміщення (підвальне приміщення) в м. Коломия по вул. Чорновола, 24, площею 15,1 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 243 грн.60 коп.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Коломийським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний сул протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строк для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 346/5139/16-ц.

Суддя Хільчук І. І.