Ухвала

іменем україни

14 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та відшкодування збитків у зв'язку з неналежним виконанням грошового зобов'язання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 06 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Відновлено втрачене судове провадження з розгляду цивільної справи Рівненського міського суду Рівненської області № 2-5062/2000, рішення у якій було прийнято 18 грудня 2000 року, яким позов ОСОБА_3 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок стягнення боргу 22 192 грн, в рахунок відшкодування збитків 17 309 грн 76 коп. та в рахунок повернення сплаченого мита 221 грн 92 коп., а всього 39 723 грн 68 коп.

18 листопада 2015 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2000 року, одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення.

Ухвалою судді апеляційного суду Рівненської області від 30 листопада 2015 року наведені ОСОБА_4 у заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2000 року визнані неповажними і апеляційну скаргу було залишено без руху та надано тридцяти денний строк, з дня отримання ухвали, для подання заяви з наведенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 06 січня 2016 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2000 року.

Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду від 18 грудня 2000 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу для продовження розгляду до апеляційного суду, обґрунтовуючи свої доводипорушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, установленого ч. 2 ст. 294 ЦПК України, поважні причини пропущення такого строку відсутні.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Пропустивши строк апеляційного оскарження й звернувшись до апеляційного суду із заявою про поновлення цього строку, ОСОБА_4, посилався на те, що вказаний строк пропущено з поважних причин, оскільки він довідався про існування вказаного рішення лише у 2015 році, а також вказував на те, що в нього відсутні грошові зобов'язання перед ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційний суд за заявою особи може поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.

Визнавши причини пропущення строку апеляційного оскарження неповажними та дійшовши висновку про відсутність підстав для його поновлення, апеляційний суд виходив із того, що твердження ОСОБА_4 про те, що він врегулював всі свої боргові зобов'язання із позивачем у позасудовому порядку є необґрунтованими та нічим не підтвердженні.

Проте суд апеляційної інстанції позицію та доводи заявника не з'ясував і не забезпечив йому можливість обґрунтувати свої твердження.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, апеляційний суд належним чином не з'ясував причини пропущення заявником строку апеляційного оскарження та підстав для його поновлення, що є порушенням наведених вище норм права.

Ураховуючи наведене, ухвала апеляційного суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України не може вважатися законною й підлягає скасуванню, а справа направленню до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 06 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович