У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договорів позики та стягнення витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_8, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня

2012 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області

від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що судом розглядається справа за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення грошової заборгованості, яка начебто виникла через борг чоловіка позивачки - ОСОБА_5 На підтвердження вказаного боргу ОСОБА_6 надав договори про борг, оформлені у вигляді розписок. ОСОБА_6 наполягав на тому, що вказаний борг ОСОБА_5 не повернув.

Позивачка вважає вказані договори фіктивними і незаконними, не оформленими належним чином, оскільки реально боргу не було, таких грошей її чоловік у ОСОБА_9 не брав, боргу не робив і вся ситуація змодельована для того, щоб позбавити її спільної з чоловіком квартири. Добровільно відповідачі не хочуть вирішити питання і визнати вказані договори позики недійсними.

На підставі наведеного вище ОСОБА_4 просила суд визнати недійсними договори позики та стягнути витрати.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 17 грудня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову змінено, виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_8, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, змінивши рішення суду першої інстанції, виключивши з мотивувальної частини рішення суду посилання на застосування строку позовної давності, обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 234 ЦК України для задоволення позову, оскільки позивач не є стороною спірних правочинів, не була присутня при передачі коштів та написанні розписок, а сторонами беззаперечно визнається факт отримання грошових коштів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 234 ЦК Українифіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Визнання договору недійсним у зв'язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Таким чином, апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов правильного висновку про те, що позивач не довела суду, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не встановив всі обставини у справі та не дослідив докази на їх підтвердження, спростовуються матеріалами справи.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 17 грудня 2012 року незміненій частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
Л.М. Мазур
Т.О. Писана