Справа № 161/4877/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Провадження № 22-ц/773/1026/16 Категорія: 27 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М. М., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря - Лимаря Р. С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 10 травня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (скорочено - ПАТ "Універсал Банк") до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судове засідання відповідачі не з'явилися.

Представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подана заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з його зайнятістю у проведенні виконавчих дій. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними у ній матеріалами, а причини неявки представника відповідача визнати неповажними.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, просив ухвалу про відкриття провадження залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїм правом щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відкриваючи провадження у даній справі, суддя суду першої інстанції правомірно виходив з того, що позовна заява ПАТ "Універсал Банк" за формою і змістом відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України та подана відповідно до ст. 109 ЦПК України.

Позивач пред'явив позов до трьох відповідачів.

З матеріалів справи вбачається, зокрема, з відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області місцем проживання відповідача ОСОБА_2, яка є позичальником по кредитному договору про стягнення заборгованості по якому звернувся банк, з 29 липня 2008 року є: АДРЕСА_3 (а.с. 182). Кредит по кредитному договору № 121-2008-2196 від 26 червня 2008 року отримувався ОСОБА_2 в ВАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк") саме на придбання квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10-91).

Також в матеріалах справи наявна анкета-заява, яка заповнювалась при отриманні кредиту, де вказано фактичне місце проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 (а.с. 153-156).

Відповідно до ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Вказане дає позивачу право звернутись з даним позовом до Луцького міськрайонного суду відповідно до вимог п. 14 ст. 110 ЦПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно п. 5 ч. 1. ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

За п. 4 ч. 2 ст. 122 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому ж третейському суді виявився неможливим.

Особа, що подала апеляційну скаргу зазначає про порушення судом першої інстанції правил підсудності, оскільки на його думку та згідно умов Додаткової угоди б/н від 15 травня 2014 року до кредитного договору № 121-2008-2196 від 26 червня 2008 року п. 7.1. договору викладено у новій редакції та передбачено, що всі вимоги, які виникають при виконанні договору або у зв'язку з ним підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків (а.с. 76-89). Аналогічні положення містять в п. 5.4. договорів поруки укладених між банком та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, які викладені в новій редакції 15 травня 2014 року (а.с. 104-111, 124-131). Також особою, що подала апеляційну скаргу подано апеляційному суду копії рішень третейського суду.

Позивачем при зверненні до суду не вказано про наявність рішень третейського суду.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. ст. 55, 124 Конституції України).

Цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ віднесених до їх компетенції (ст. 15 ЦПК України).

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" судам роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Відповідно до ч. 5 статті 130 ЦПК України, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення третейського суду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України також передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення справи в суді.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року, договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Разом з тим пред'явлення позову до суду за наявності такого договору не дає підстав для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі (статті 121, 122 ЦПК), за винятком передбаченого пунктом 6 частини першої статті 207 ЦПК обов'язку суду залишити заяву без розгляду, якщо від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі заперечення проти вирішення спору в суді.

Таким чином, наявність договору між сторонами про передачу справи на розгляд третейського суду не перешкоджає його розгляду у суді, але лише за умови, що обидві сторони на це погоджуються, у противному разі заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає безпідставним посилання особи, що подала апеляційну скаргу на ту обставину, що судом першої інстанції помилково відкрито провадження у цивільній справі.

Наявність рішень третейського суду, долучених до апеляційної скарги, не впливають на законність постановлення оскарженої ухвали, і можуть бути підставою для вирішення судом першої інстанції питання щодо можливості подальшого провадження у даній справі.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, постановивши ухвалу з додержанням вимог закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, відхилити, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: