Справа № 337/1689/16-ц
Провадження № 3/337/1020/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
при секретарі Жевакіній Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особавосьма Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом,
Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.
У позові вказала, що 21.05.2011 року померла її з відповідачкою мати ОСОБА_3 За життя вона заповіту не уклала. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівский район, с.Верхній Токмак, вул.Миру, 5, гаражу, грошових вкладів. Вона та відповідачка своєчасно звернулися з заявою про прийняття спадщини до восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, у звязку з відсутністю необхідних документів для прийняття спадщини. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 21.05.2011 року.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, поважну причину не явки суду не повідомила.
Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не зявилася, про слухання справи сповіщалась належним чином, про що у матеріалах справи є докази.
Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Як вбачається з довідки адресно - довідкового підрозділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 30.05.2016 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, повістки з викликом до суду направлялися за адресою реєстрації.
Ухвалою суду від 15.06.2016 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя було направлено окреме доручення Дніпровському районному суду м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області для допиту відповідачки за адресою реєстрації. Листом від 09.09.2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області повідомив суд про неявку відповідачки у судове засідання та повернув суду позовну заяву з додатками, поштові повідомлення про виклик відповідачки та надав протокол судового засідання, згідно якого відповідачка не зявилася у судове засідання, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки по наявних у справі документам, шляхом постановлення заочного рішення.иду
Представник третьої особи восьмої державної нотаріальної контори м.Запоріжжя у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності.
Враховуючи вказане, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.
Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у звязку з наступним.
Стаття 68 Конституції України зобов'язує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.
Частиною 3 ст. 10, ст. 57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть І-ЖС № 199091, виданого 25.05.2011 року, ОСОБА_3 померла 21.05.2011 року, про що зроблений актовий запис № 179 (а.с.28 зворотна сторона).
Згідно свідоцтва про народження ІІ-АВ № 215218, виданого 03.11.1970 року ОСОБА_5 (на російській мові) народилася 10.10.1963 року, її матірю записана ОСОБА_6 (на російській мові) (а.с. 9).
З свідоцтва про одруження І-ОЛ № 373324, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 03.07.1982 року, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Найко» (а.с. 9).
Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № 795 від 09.09.1994 року, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрована в ЗМБТІ на праві приватної власності за ОСОБА_3 (а.с. 10).
З копії спадкової справи № 356-2011, вбачається, що з заявою про отримання спадщини після смерті ОСОБА_3, до восьмої державної нотаріальної контори м.Запоріжжя звернулися її доньки ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с. 27-39).
Постановою нотаріусу восьмої державної нотаріальної контори м.Запоріжжя у від 17.01.2014 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 12, 37).
Згідно ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, подружжя, що його пережило, батьки.
На підставі ст.. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обовязки, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно ч. ч. 2, 3 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, подружжя, що його пережило, батьки.
Відповідно до п.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Оскільки позивачка ОСОБА_1 у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність правоустановчих документів на спадкове майно, відповідачка ОСОБА_2 заперечень проти позову не надала, суд вважає позовні вимоги позивачки у повному обсязі обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст..ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 21.05.2011 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик