Справа №591/7321/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1888/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги ( а.с. 106-109 ), просив стягнути з Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ( далі Відділ ) на його користь кошти в сумі 30 000 грн. 00 коп. заподіяної моральної шкоди та понесені матеріальні витрати на загальну суму 1161 грн. 00 коп., з яких 121 грн. 00 коп. судового збору, 400 грн. 00 коп. за надану правову допомогу у складанні адміністративного позову, 400 грн. 00 коп. за надану правову допомогу у складанні позовної заяви та 240 грн. витрат понесених на проїзд.

Свої вимоги мотивував тим, що 22 січня 2015 року та 27 лютого 2015 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою №56 по пр. Шевченка, буд. 6 у м. Суми, винесені постанови про накладення на нього штрафу за невиконання рішення суду в сумі 170 грн. та 340 грн. відповідно. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року вказані постанови державного виконавця були скасовані. Неправомірними діями державного виконавця та необхідністю доведення своєї правоти, протягом майже двох років в судах різних інстанцій завдано позивачу моральних страждань, які він оцінює в 30 000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з Відділу за рахунок держави на користь ОСОБА_3 3000 грн. за відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі Відділ, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, уваливши нове про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не встановив наявності спричиненої моральної шкоди, причинний звязок між шкодою та протиправними діями заподіювача, не наведено мотивів з яких суд виходив при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зазначає, що судом не залучено в якості відповідача ОСОБА_5 Казначейську службу України, чим порушено вимоги бюджетного законодавства України.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Відділу та Головного управління державної казначейської служби України в Сумській області сторонами не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Відділу, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення позивача проти її задоволення, дослідивши письмові заперечення відповідача проти апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в наслідок незаконних дій державного виконавця, тобто службової особи органу державної виконавчої влади, позивач зазнав душевних страждань, та, відповідно до ст. 23 ЦК України, є підстави для відшкодування моральної шкоди. Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження №4474760 щодо примусового виконання виконавчого листа №592/10090/13-ц, виданого 04 вересня 2014 року Ковпаківським районним судом м. Суми, про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_7 у користуванні квартирою №56 по пр. Шевченка, буд. 6 в м. Суми, шляхом передачі ключів від вхідних дверей зазначеного житла ( а.с. 28 ).

Постановами державного виконавця від 22 січня 2015 року та від 27 лютого 2015 року на ОСОБА_3 за невиконання рішення суду було накладено штраф в розмірі 170 грн. 00 коп. та 340 грн. 00 коп. відповідно ( а.с. 32-33 ).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено, скасовано постанови державного виконавця Долі А.Д. про накладення штрафів ( а.с. 84-85 ).

У справі, що переглядається, спір виник з приводу відшкодування шкоди, завданої особі незаконними діями працівників виконавчої служби, до якого підлягають застосуванню положення ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України)

Отже, з урахуванням викладеного шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення суду, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Однак, в порушення зазначених норм права судом першої інстанції суд фактично стягнуто моральну шкоду з Відділу.

Зі змісту позову вбачається, що вимоги до особи, яка вказана у якості відповідача Головного управління Державної казначейської служби України не заявлялися.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів та підставі рішення суду.

Аналогічні положення містяться також у п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Згідно до Положень про ОСОБА_5 казначейську службу України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215 та указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, ОСОБА_5 казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином, з викладеного вбачається, що шкода, заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок незаконних дій органів державної влади, а також їх посадових та службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок Державного Бюджету України, шляхом списання коштів, на підставі рішення суду, з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Проте, ОСОБА_5 казначейська служба України в установленому законом порядку, не була залучена до участі в справі в якості співвідповідача.

Сторонами в цивільному процесі, згідно зі ст. 30 ЦПК України, є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно положень цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами. Відповідно, неналежний відповідач - особа, яка була притягнута позивачем та щодо якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом.

Як передбачено ст.ст. 11 та 33 ЦПК України, заміна неналежного відповідача судом можлива лише як результат вирішення клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Суд не наділеним самостійним правом, без відповідного клопотання позивача, здійснювати заміну первісного відповідача або залучати в якості співвідповідача іншу особу.

Не має повноважень на заміну відповідача або на залучення іншого відповідача і суд апеляційної інстанції.

У відповідності до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує в т.ч. і такі питання : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Також, як передбачено ст. 215 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення суду повинні бути зазначені, окрім іншого, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, брав до уваги або відхиляв докази, застосовував нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Отже, у випадку, коли належний відповідач не був залучений до участі у справі, суд першої інстанції мав закінчити розгляд справи з неналежним відповідачем та відмовити у позові до нього. Така відмова у задоволенні позовних вимог не позбавляє позивача права ще раз звернутися до суду із своїми вимогами, але вже до належного відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, з урахуванням того, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини, що мають значення для справи, а також не виконані вимоги ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти всебічному з'ясуванню обставин справи, встановлення та залучення до участі у справі належного відповідача, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди до відповідачів - Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області.

У відповідності до ч.ч. 4-5 ст. 88 ЦПК України, Головному територіальному управлінню юстиції у Сумській області ( юридичній особі, яка провела оплату судового збору за підпорядкований підрозділ ) належить компенсувати за рахунок держави 535 грн. 92 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про стягнення шкоди відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Головному територіальному управлінню юстиції у Сумській області понесені ним судові витрати у розмірі 535 гривень 92 копійки за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді