Справа 688/3299/16-ц
№ 2/688/1077/16
Рішення

іменем України

26 вересня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Мазур Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Варшавської Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шепетівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 єдина спадкоємиця першої черги за законом, після смерті батька ОСОБА_4 успадкувала 1/4 частини та 27/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Винниченка, 28, у м. Шепетівка Хмельницької області, що разом становить 52/100 або 13/25 його часток. Батько позивача набув вказані 52/100 або 13/25 часток домоволодіння на підставі договору дарування від 28.07.2001 року, а також шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері ОСОБА_5 Вказує, що у встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до Шепетівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу, однак через те, що ОСОБА_4 за життя не зареєстрував свої права на зазначені частки у домоволодінні, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд, визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Винниченка, 28, у м. Шепетівка Хмельницької області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, померлого 12 жовтня 2014 року.

В судовому засіданні з урахуванням уточнених вимог позов підтримав, ствердив обставини, які вказані в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та підтвердила обставини, які вказані в позовній заяві.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

До часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» норми ст. 128 ЦК УРСР передбачали,що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як встановлено в суді, 26.04.1998 року померла ОСОБА_5 бабуся позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть від 30.08.2016 року.

Після смерті ОСОБА_5, відкрилася спадщина, яка складалася з ? частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Винниченка, 28, у м. Шепетівка Хмельницької області належної їй на праві спільної сумісної власності подружжя, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 14.05.1963 року та свідоцтвом про право власності від 03.11.1998 року.

Спадкоємцями за законом щодо вказаної ? частини домоволодіння були ОСОБА_6 та ОСОБА_4

ОСОБА_6 прийняв спадщину, отримав свідоцтво про право на спадщину, зареєстрував свої права власника на ? вказаного домоволодіння та в подальшому заповів їх (разом з іншим майном) своїй дочці ОСОБА_3. Вказані обставини підтверджуються поясненнями відповідача, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.11.1998 року ААН №505702, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.07.2001 року АЕВ №413185.

ОСОБА_4 прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном та подав у шестимісячний строк до Славутської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини від 23.10.1998 року, що підтверджується поясненнями сторін, заявою про прийняття спадщини від 23.10.1998 року.

ОСОБА_3, успадкувавши після смерті батька ОСОБА_6, ? домоволодіння, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02.2001 року 28.07.2001 року подарувала 27/100 частин домоволодіння своєму брату ОСОБА_4, а останній їх прийняв, що підтверджується відповідним договором дарування від 28.07.2001 року.

ОСОБА_4 зареєстрував вищевказаний договір дарування у Шепетівському БТІ, що вбачається з відповідної відмітки на ньому, однак реєстрації речових права на вказану частку не здійснював.

Вказані обставини також підтверджуються витягами (копіями) реєстрової книги з КП "Шепетівського бюро технічної інвентаризації", наявними в матеріалах справи.

12 жовтня 2014 року ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що відповідно до листа від 12.08.2016 року №1006/01-16, виданого Шепетівською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу, але видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Винниченка, 28, у м. Шепетівка Хмельницької області неможливо у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує речові права на нього за померлим.

За нормами ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості є реєстрація спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Водночас, згідно ст.ст. 1218, 1268, 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України, особа може звернутися до суду за захистом свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у т.ч. шляхом його визнання - п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що при неможливості видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, справа про спадкування розглядається судом.

Враховуючи, що вищевказані 13/25часток домоволодіння належали на праві власності ОСОБА_4, однак за життя він не оформив відповідні правовстановлюючі документи, то після його смерті, позивач іншим способом, ніж судовий не може захистити свої права.

Таким чином, суд вважає, що є достатньо підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на 13/25 частин вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом.

А тому, на підставі ст.ст. 128, 549 ЦК УРСР,ст.ст. 15,16, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, право власності на 13/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Винниченка, 28, у м. Шепетівка Хмельницької області, вартістю 70 183 грн. 36 коп. в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, померлого 12 жовтня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя: Н.В.Мазур