АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Маринченко М.М.
Справа №756/4361/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Кабанченко О.А., Рубан С.М.,

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів за минулий час та додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій формі у розмірі 2000 грн., аліменти за минулий період у розмірі 12 791, 01 грн. та 15 723,50 додаткових витрат на дитину.

В мотивування вимог посилалася на те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, її власних коштів не вистачає, а його виховання, лікування та дозвілля потребує додаткових витрат, які ОСОБА_5 у добровільному порядку не надає, участі у вихованні дитини не приймає, станом його здоров'я не цікавиться.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2016 року і до досягнення повноліття ОСОБА_4.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення в частині стягнення аліментів за минулий час та стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача за матеріальною допомогою на утримання малолітнього сина, відповідач у свою чергу ігнорував дані прохання. Допитаний у залі судового засідання свідок ОСОБА_6 також підтвердив, що апелянт зверталася до відповідача з проханням сплачувати допомогу на малолітнього сина. В лютому 2016 року свідок зустрічався з відповідачем, коли він забирав свої речі у квартирі, де той жив разом з позивачем, і свідок запитав його, чому він не утримує дитину, на що він сказав, що буде допомагати позивачу утримувати дитину, проте не допомагає.

Крім того, Договір про надання послуг щодо здобуття дошкільної освіти від 7 червня 2012 року, укладений обома із батьків, передбачає, що Приватний Навчально - виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад «ЯМБ» зобов'язується надати освітньо - виховні послуги.

Зазначила, що понесенні витрати на купівлю планшету та дитячого мікроскопу також є підтвердженими документально, та дані покупки необхідні були для розвитку здібностей дитини, оскільки в позовній заяві було чітко зазначено, що дитина навчається в школі № 185 з математичним напрямком і купівля планшету необхідна була для відвідування уроків інформатики з вивчення комп'ютерного програмування. Мікроскоп, у свою чергу, також є одним із речей, які допомагають розвиватися дитині, пізнавати навколишнє середовище.

Також частиною додаткових витрат на дитину складав інгалятор, який допомагає на сьогоднішній день подолати наслідки перенесеного запалення легень, як підтвердження надавалося фото коробки даного інгалятора та квитанція про перерахунок коштів та медична довідка про перенесення хвороби, однак дана складова позову також не була в достатній мірі розглянута судом.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4, як батько дитини, повинен брати участь у додаткових витратах на утримання сина, однак виконувати це відмовляється, а позивач, в свою чергу, надала належні та допустимі докази на підтвердження факту понесених нею додаткових витрат на дитину, частина яких підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про стягнення аліментів у розмірі 1 500 грн., суд виходив з обов'язку батьків утримувати дитину.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2008 року, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2012 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 ставила перед судом питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, та надала документи, на їх підтвердження, зокрема:

- копію договору від 07.06.2012 року про навчання дитини у Дошкільному навчальному закладі «Ямб», в якому вартість навчання щомісячно складала 4 340 грн.; (а.с.12-14зв)

- копія товарного чека від 25.05.2015 року про купівлю планшета;

- копія квитанції від 29.02.2016 року про купівлю мікроскопа SIGETA Neptun (300х, 600х, 1200x) (в кейсе) у розмірі 986,00 грн.; (а.с.15)

- копія квитанції про купівлю інгалятора у розмірі 2 300 грн. та фотографію його коробки (а.с.15 -16)

- копії квитанцій про відвідування театральної студії на суму 1 225 грн. (а.с.18-зв)

- копії квитанцій про відвідування спортивної секції на суму 900 грн. (а.с.19).

Вирішуючи спір та стягуючи з відповідача додаткові витрати на дитину, суд першої інстанції вірно виходив з того, що планшет вартістю 5 000,00 грн. мікроскоп вартістю 986, 00 грн. не є речами першої необхідності в розумінні ст. 185 СК України.

Разом з тим, висновок щодо розподілу додаткових витрат на суму 1 475 грн. є неправильним, оскільки вартість витрати на оплату відвідування дитиною театральної студії складає 1 225 грн. (Рахунок про оплату за січень 2014 року на суму 350 грн., + квитанція до прибуткового касового ордеру №338 від 03.06.2014 року за відвідування студії за травень 2014 року у розмірі 350,00 грн. + квитанція до прибуткового касового ордеру №876 від 17.12.2013 року у розмірі 350 грн. + квитанція до прибуткового касового ордеру № 425 від 12.05.2014 року у розмірі 175 грн.).

Також, суд неправильно розподілив витрати за відвідування спортивної секції на суму 600 грн., оскільки їх вартість складає 900,00 грн. (Рахунок про оплату за квітень 2014 року на суму 300 грн., + квитанція до прибуткового касового ордеру №178 від 28.02.2014 року за відвідування секції за березень 2014 року у розмірі 300,00 грн. + квитанція до прибуткового касового ордеру №339 від 03.06.2014 року за відвідування секції за червень 2014 року у розмірі 300 грн.)

Таким чином, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню та ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача 1 062,50 грн. додаткових витрат на дитину.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача половини вартості навчання дитини у Дошкільному навчальному закладі «Ямб», в якому вартість навчання щомісячно складала 4 340 грн., то вони є необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, витрати позивача на оплату за відвідування дитиною дошкільного навчального закладу не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини.

Крім того, частина коштів, які вимагає позивач за навчання, були сплачені в період шлюбу.

Сам договір був укладений з 07.06.2012 року по 07.06.2013 року з правом пролонгації.

Проте, доказів того, що відповідач був згоден на таку пролонгацію суду не надано.

Сума, що заявлена до стягнення становить 21 036,00 грн., тоді як докази понесених витрат є лише на суму 16 696,00 грн.

Вірним є висновок суду про відмову у стягненні аліментів за минулий період, оскільки позивачем не надано доказів того, що вона зверталась до відповідача з такою вимогою в зазначений період.

Та обставина, що мати сама утримувала дитину, не пред'являючи жодних претензій до батька, не є підставою для присудження аліментів за минулий час.

Аналогічна правова позиція висловлена Ухвалами Верховного Суду України від 21.04.2010 року у справах №6-5399св09 та від 01.09.2010 року № 3970св10.

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати на придбання планшета, мікроскопа є додатковими витратами колегія суддів відхиляє, оскільки витрати, понесені при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Умовами ч.1 ст.88 ЦПК України визначено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки, апеляційна скарга задоволена частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог у зв'язку з їх наявністю та доведеністю матеріалами справи з відповідача - підлягають стягненню 22 грн. 54 коп.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому є таким, що набрало законної сили.

Керуючись ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину у розмірі 737 грн. 50 коп. скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у розмірі 1 062 грн. 50 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 22 гривні 54 копійки.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді