У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_6, за участю заінтересованої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про скасування постанови державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Левко ЛюбовіРоманівни від 17 лютого 2014 року про відкриття виконавчого провадження, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 09 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ЛевкоЛ.Р. від 17 лютого 2014 року про відкриття виконавчого провадження № 2-65/11 від 30 січня 2014 року.

Вимоги за скаргою обґрунтовував тим, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 лютого 2012 року, яким зобов'язано ОСОБА_6 за власні кошти демонтувати самовільно здійснену прибудову до квартири АДРЕСА_1 та на підставі якого було видано виконавчий лист, набрало законної сили 16 січня 2013 року, після його перегляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

На виконання зазначеного рішення, 30 січня 2014 року Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради було видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Левко Л.Р. від 17 лютого 2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання вище вказаного виконавчого листа.

Заявник вважає, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, пред'явила виконавчий лист до виконання з пропуском строку, передбаченого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим державний виконавець, на підставі ст. ст. 25 і 26 Закону України «Про виконавче провадження», мав відмовити у відкритті виконавчого провадження, оскільки строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплив 16 січня 2014 року, тому звернувся до суду з указаною скаргою.

Крім того, заявник зазначав про те, що оскаржувану постанову державного виконавця він не отримував, а про неї йому стало відомо під час ознайомлення з матеріалами в іншій справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 вересня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано.

Скаргу ОСОБА_6 на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 17 лютого 2014 року про відкриття виконавчого провадження залишено без розгляду.

У касаційних скаргах ОСОБА_6, мотивуючи свої доводи порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвали суду першої та апеляційної інстанцій, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скаргах доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам закону. Також суд першої інстанції зазначив про те, що ОСОБА_6 пропустив строк звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи скаргу ОСОБА_6 без розгляду, виходив із того, що ОСОБА_6 пропустив, установлений ст. 385 ЦПК України, строк звернення до суду зі скаргою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що постановою державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби міського управління юстиції Левко Л.Р. від 17 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-65 від 30 січня 2014 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова, відповідно до якого зобов'язано ОСОБА_6 за власні кошти демонтувати самовільно здійснену прибудову до квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про

відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову

про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у

виконавчому документі.

На виконання вимог зазначеної статті, державним виконавцем 18 лютого 2013 року на адресу реєстрації та проживання ОСОБА_6, а саме: АДРЕСА_1, була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується реєстром рекомендованої кореспонденції із повідомленням про вручення під вихідним номером № 2146 (а. с. 61).

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом 1 частини 1 статті 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася бо повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно із ч. 2 ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З урахуванням вказаних вимог закону, апеляційний суд дійшов до правильного висновку, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 17 лютого 2014 року була направлена ОСОБА_6 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана ним 19 лютого 2014 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції, а з скаргою до суду ОСОБА_6 звернувся лише 02 лютого 2015 року, тому скаргу ОСОБА_6 необхідно залишити без розгляду, у зв'язку з пропуском строку, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 385 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів не може переглянути рішення суду першої інстанції, яке було скасовано судом апеляційної інстанції та скаргу залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з даною скаргою, тобто рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядалося, а тому не може бути предметом перегляду судом касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова