АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8248/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1932/16Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Чумак О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Лимар О.М.,

за участі відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2016 року по справі за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа ОСОБА_6, про усунення перешкод у здійсненні права приватної власності шляхом виселення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Чумак О.В., -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2016 року у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа ОСОБА_6, про усунення перешкод у здійсненні права приватної власності шляхом виселення відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, з підставпорушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Посилається на те, що він є єдиним власником спірного домоволодіння, оскільки право власності за ним зареєстровано в державному реєстрі та державна реєстрація не скасована.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 березня 2007 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 3/5 частин домоволодіння по АДРЕСА_1. Зобов'язано Кременчуцьке МБТІ зареєструвати в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності ОСОБА_5 на будинок АДРЕСА_1, виготовити та видати технічну документацію на вказаний будинок (т. 1а.с.55-58).

На підставі цього рішення 23 квітня 2007 року ОСОБА_5 зареєстрував право власності на 3/5 частин вказаного домоволодіння в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (т. 1 а.с.59).

Інформація про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на вказане спірне домоволодіння на підставі рішення суду від 12.03.2007 року внесена у Реєстр прав власності на нерухоме майно, що вбачається з інформаційної довідки від 25.10.2013 р. (т. 1 а.с. 88).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19 березня 2014 року заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 березня 2007 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено за недоведеністю.

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 березня 2007 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 березня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2015 року задоволено позо ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 3/5 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В подальшому, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року, скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено (т. 2 а.с.153-157, 214-215).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про виникнення у нього права власності на 3/5 частині нерухомого майна по АДРЕСА_1.

Та, оскільки було скасовано судове рішення, на підставі якого в позивача виникло право на спірну частину нерухомого майна, суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог про усунення перешкод у користуванні спірним майном та виселення з нього відповідача.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власнику майна належить право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

Як роз'яснено в п. 33 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння (п. 33 Постанови).

Згідно з Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/15 (далі - Порядок), єдиною підставою для скасування державної реєстрації є скасування рішення державного реєстратора.

Відповідно п. 2.14, 2.14.2 Порядку однією з підстав відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасування записів Державного реєстру прав є, крім іншого, те, що органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач з заявою до Державного реєстратора про реєстрацію права власності не звертався.

Запис про право власності на 3/5 частки домоволодіння з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 наявний у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який діяв до 01 січня 2013 року.

Жодних правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно позивачем не надано.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно якого КП «Кременчуцьке МБТІ» 23.04.2007 року зареєструвало за ОСОБА_5 право власності на 3/5 частин спірного домоволодіння на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.03.2007 року, яке на теперішній час скасоване, не є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності позивача на спірне нерухоме майно.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не надано доказів щодо виникнення в нього права власності на спірне домоволодіння, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про передчасність вимог позивача про усунення перешкод у користуванні спірним майном та виселення з нього відповідача.

З огляду на вищенаведене доводи апеляційної скарги вірних висновків суду про відмову у задоволенні позову не спростовують, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя (підпис) О. В. Чумак

Судді: (підпис) О.І.Обідіна

(підпис) Л.І.Пилипчук

Згідно з оригіналом:

Суддя О. В. Чумак