Справа № 643/6653/14-ц
Номер провадження 2-п/643/154/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Стальмакової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2014 року, ухваленого в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, звернення стягнення на предмет застави, задоволено в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 24.03.2008 року, в розмірі 173170,68 грн. (сто сімдесят три тисячі сто сімдесят гривень шістдесят вісім копійок), з яких: заборгованість по основній сумі 97529,99 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 31013,77 грн.; нараховані відсотки на дату подачі позову 21605,65 грн.; пеня за несвоєчасно виконані зобовязання 20095,40 грн.; три проценти річних від простроченої суми 2925,87 грн., звернуто стягнення на предмет застави, а саме на наступний автомобіль: Тип - легковий універсал, Марка - Ssang Yong, Модель - Rexton RX2, Рік випуску - 2007, Номер кузова - KPTG0B1FS7P256095, державний реєстраційний номер ВТ9264АІ, який належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отримання дублікату), а також наданням Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, із встановленням початкової ціни реалізації предмету застави на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Зобов'язано ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» предмет застави, а саме наступний автомобіль: Тип - легковий універсал, Марка - Ssang Yong, Модель - Rexton RX2, Рік випуску - 2007, Номер кузова - KPTG0B1FS7P256095, державний реєстраційний номер ВТ9264АІ, що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт. Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 24.03.2008 року. Також вирішено питання про судові витрати.

02.07.2016 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення, в якій відповідач просить скасувати вищевказане рішення.

В обґрунтування заяви зазначено, що він дізнався про наявність заочного рішення тільки в березні 2016 року. 21.03.2016 року він направив до Московського районного суду м. Харкова заяву про видачу заочного рішення, але заява залишалася без розгляду, в подальшому 11.05.2016 року ним було направлено повторну заяву. Вважає вказане заочне рішення таким, що підлягає перегляду з наступних підстав. У судові засідання, призначені по справі, у тому числі 24.09.2014 року, про яке він дізнався лише з тексту заочного рішення суду, він не зміг зявитися по незалежним від нього причинам, тому що не знав про час та місце його проведення. Повісток він не отримував, ніяких документів з суду не надходило, позовної заяви також не отримував та не знає її зміст. Таким чином, він був позбавлений можливості знати про час та місце розгляду справи, тому що не був повідомлений належним чином. По суті заявлених вимог, з приводу ОСОБА_2 взагалі нічого не може пояснити, оскільки навіть не знав, що між ОСОБА_2 та позивачем укладено договір поруки № 0-П, згідно умов якого останній поручився за виконання ним зобовязань за Договором в розмірі 2000,00 грн. Тому, поки не отримав рішення суду, не знав, що укладався договір поруки між позивачем та ОСОБА_2 Також ОСОБА_1 вважає, що не було досліджено суттєві факти, які прямо впливають на встановлення істини в справі, а саме, чому позивач відкликав попередній позов, крім того, не зрозуміло, чому справа розглядається Московським районним судом м. Харкова, адже позивач знаходиться в м. Києві, а відповідач у м. Нова Каховка. Також незрозуміло, чому, подавши позов до суду, представники позивача проводили з ним бесіди з приводу реструктуризації боргу та строку його погашення. Також зазначив, що його було позбавлено можливості звернутися до суду з клопотання про виклик свідків, які можуть підтвердити факти, дослідження яких можуть прямо вплинути на рішення суду, що передбачено законодавством. Крім того, він вважає важливим задати питання позивачу про суттєві обставини справи. Усі ці питання можливо вирішити тільки у судовому засіданні з обовязковою присутністю сторін.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні 31.08.2016 року, яке проводилось в режимі відеоконференції між Новокаховським міським судом Херсонської області та Московським районним судом м. Харкова, підтримала подану заяву, просила скасувати заочне рішення. Додатково пояснила, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи, оскільки не був повідомленим належним чином про судові засідання, про розгляд справи та наявність заочного рішення дізнався в ході виконавчого провадження. В якості співвідповідача в справі приймав участь ОСОБА_2, який зазначений в якості поручителя ОСОБА_1 Проте останній не був обізнаний про наявність у нього поручителя, в зв'язку з участю якого позов було пред'явлено саме до Московського районного суду м. Харкова, а не до суду за місцем проживання ОСОБА_1 Існування договору поруки, укладеного між позивачем та ОСОБА_2, ставиться ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під сумнів. Ними під час розгляду справи також будуть надані письмові заперечення з приводу заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 31.08.2016 року заяву підтримав та надав суду пояснення, згідно яких підтримує позицію, висловлену його адвокатом. Пояснив, що ОСОБА_2 не знає та дізнався про рішення суду через півтора роки. Також зазначив, що перед пред'явленням позову проводив перемовини в м. Києві з приводу заборгованості за договором. На уточнююче запитання суду пояснив, що будь-яких графіків реструктуризації заборгованості ним з позивачем укладено не було.

Представник позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» в судове засідання 31.08.2016 року не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. Зазначив, що позивач заперечує проти скасування заочного рішення суду від 24.09.2014 року, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, чинне законодавство України не передбачає наявності згоди боржника на укладення договору поруки, відтак, договір поруки, який укладено ТОВ «Вердикт Фінанс» з ОСОБА_2, цілком відповідає чинному законодавству України. З огляду на викладене, представник ТОВ «Вердикт Фінанс» просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про скасування заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 31.08.2016 року не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, підставою скасування заочного рішення є сукупність двох умов: поважність причин неявки в судове засідання та наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо наявності поважних причин неявки відповідача в судове засідання, суд керується наступним.

Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Судові повістки неодноразово надсилались відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, яка була зазначена в якості його місця проживання згідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України. Ця ж саме адреса була зазначена в якості місця проживання відповідача ОСОБА_1 в позовній заяві, а також в заяві самого ОСОБА_1 про скасування заочного рішення та його клопотаннях.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками направлялись на вказану адресу ОСОБА_1 та повернулись до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 94).

Таким чином, виклик відповідача в судове засідання 13.06.2014 року здійснювався у відповідності до положень ЦПК України та виходячи із вказаних вище положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що вказаний судовий виклик вручений відповідачу належним чином.

В подальшому в судові засідання, призначені на 02.07.2014 року, 01.08.2014 року, 24.09.2014 року, відповідач ОСОБА_1 викликався належним чином шляхом направлення судових повісток, які були отримані адресатом, що підтверджується підписом про одержання повісток в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення 20.06.2014 року (а.с. 99), 28.07.2014 року (а.с. 115), 13.09.2014 року (а.с. 122) відповідно.

Про розгляд справи, призначений на 08.09.2014 року, відповідач ОСОБА_1І також належним чином повідомлявся шляхом направлення повістки, проте конверт повернувся на адресу суду у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с. 124).

Таким чином, виклик відповідача в судове засідання 08.09.2014 року також здійснювався у відповідності до положень ЦПК України та виходячи із вказаних вище положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що вказаний судовий виклик вручений відповідачу належним чином.

За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими доводи відповідача відносно того, що він в порушення вимог ЦПК України не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи.

При цьому суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1, надані в судовому засіданні 31.08.2016 року, відносно того, що він не отримував повістки та не може пояснити, яким чином з'явились вказані вище повідомлення про вручення йому повісток, оскільки у суду відсутні підстави ставити під сумнів документи, отримані від органів поштового зв'язку України, які підтверджують належний виклик ОСОБА_1 в судові засіданні по даній цивільній справі, в тому числі факт особистого отримання адресатом трьох судових повісток.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не доведено наявність поважних причин неявки в судове засідання, а його доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Вирішуючи питання відносно того, чи мають докази, на які посилався відповідач, істотне значення для правильного вирішення даної справи, суд керується наступним.

ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення, а також в судовому засіданні не зазначено жодного доказу, на який він посилається в обґрунтування заперечень проти позову та який може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, посилання на необізнаність ОСОБА_1 про існування договору поруки не може бути підставою для скасування заочного рішення, оскільки ЦК України не передбачає необхідність отримання згоди божника на укладення договору поруки між кредитором і поручителем.

В матеріалах справи на а.с. 74-75 міститься копія договору поруки, укладного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 Пояснення ОСОБА_1 та його представника відносно того, що вони ставлять під сумнів існування вказаного договору, не є доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для скасування заочного рішення.

Посилання ОСОБА_1 та його представника на бажання допитати свідків, персональні дані яких ними при цьому не було зазначено та не було вказано, з приводу яких саме обставин вказані свідки мають бути допитані, не є доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для скасування заочного рішення.

Посилання ОСОБА_1 та його представника на бажання задати питання представнику позивача також не є доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України, оскільки згідно ЦПК України пояснення сторін та їх представників, які не допитані за процедурою допиту свідків, не є джерелом доказів. Крім того, ОСОБА_1 та його представником не конкретизовано, в зв'язку із якими саме обставинами вони планують задати запитання та які саме. В зв'язку з наведеним вказане посилання ОСОБА_1 та його представника, згідно якого вони бажають задати питання представнику позивача, не може бути підставою для скасування заочного рішення.

Посилання ОСОБА_1 та його представника на наміри надати в подальшому письмові заперечення з приводу заборгованості, не є доказом в розумінні ст. 57 ЦПК України, в зв'язку з чим також не може бути підставою для скасування заочного рішення.

Посилання ОСОБА_1 на факт проведення ним перемовин з позивачем також не є доказом в розумінні ст. 57 ЦПК України, в зв'язку з чим також не може бути підставою для скасування заочного рішення, оскільки судом з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що останнім в результаті вказаних перемовин не укладались будь-які угоди про реструктуризацію заборгованості.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та його представником всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не доведено наявність доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви про скасування заочного рішення.

Керуючись ст. 208-210, 231, 232 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2014 року, ухваленого в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, звернення стягнення на предмет застави - залишити без задоволення.

Роз'яснити ОСОБА_1, що заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Крівцов Д.А.