Справа № 766/7064/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Котьо І.В. дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ державної виконавчої служби Дніпровського УЮ у м. Херсоні, ПАТ «Фідобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача_ ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, але вона не відповідає вимогам ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме: за положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом із тим відповідно до положень статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В постанові Верховного суду України прийнятої у справі № 6-140цс14 від 17 грудня 2014 року Верховний суд України прийшов до висновку, що за положеннями вище зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом предявлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Також в цій постанові Верховний суд України зазначив, що розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. Тобто фактично при постановленні судом судового рішення необхідно дати правову оцінку правочину, а саме договору купівлі продажу укладеним між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 22 січня 2016 року, встановлюючи чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем з урахуванням положення пункту 5 Постанови ПленумуВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в с правах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 відповідно до якого визначено , що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не законність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У звязку чим позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, а також визначитись із способами захисту цивільних прав і інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При таких обставинах суд вважає, що дана позовна заява не може бути розглянута по суті, у звязку з чим позивачеві необхідно надати строк для усунення вказаних недоліків. Керуючись ст.121 ЦПК України, суд

ухвалив: Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ державної виконавчої служби Дніпровського УЮ у м. Херсоні, ПАТ «Фідобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем (заявником) ухвали.

В разі не усунення недоліків до зазначеного строку заява буде вважатись не поданою .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Котьо