Справа № 154/1171/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Лященко В.О.
Провадження № 22-ц/773/1197/16 Категорія: 47 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Подолюка В.А.,

секретар с/з - Черняк О.В.,

з участю :

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 17 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу Володимир - Волинського міського суду від 17 травня 2016 року в даній справі, якою забезпечено позов ОСОБА_6 про встановлення земельного сервітуту шляхом заборони ОСОБА_3 та особам від його імені до вирішення справи про суті вчиняти будь - які дії щодо закриття проходу та проїзду до приміщень орендарів у внутрішньому дворі, а також до приміщень, які перебувають у володінні чи користуванні ОСОБА_7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і постановити ухвалу про відмову в задоволенні заяви позивача ОСОБА_8 про забезпечення позову та зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

В судовому засіданні відповідач та його представники апеляційну скаргу підтримали і просили скаргу задовольнити, представник позивача апеляційну скаргу заперечив і просив її відхилити.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати і постановити ухвалу про відмову в задоволенні заяви позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, такі висновки судом зроблені з порушенням норм процесуального права.

Так, із матеріалів справи убачається, що 25 вересня 2014 року ОСОБА_7 на підставі договорів купівлі - продажу набула право власності на нежитлові приміщення та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 (а.с.7-14).

В квітні 2016 року ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту, а також подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд забезпечити її позов шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 та особам від його імені вчиняти будь-які дії щодо закриття проходу та проїзду до приміщень орендарів у внутрішньому дворі, а також до приміщень, якими користується позивач, які розташовані за вищевказаною адресою.

Як роз'яснив пленум Верховного суду України в пункті 4 своєї постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, передчасно прийшов до висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення і, крім того, судом не враховано наступне.

ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом про встановлення земельного сервітуту та просила суд постановити рішення, яким встановити безстроковий, безкоштовний земельний сервітут на її користь щодо земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 площею 957 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1.

Стаття 98 ЗК України передбачає, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Разом з тим, в своїй заяві про забезпечення заявленого позову про встановлення земельного сервітуту ОСОБА_6 просила суд заборонити ОСОБА_3 та особам від його імені вчиняти будь-які дії щодо закриття проходу та проїзду до приміщень орендарів у внутрішньому дворі, а також до приміщень, якими користується вона особисто, які розташовані по АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції своєю ухвалою про забезпечення позову про встановлення земельного сервітуту заборонив відповідачу та особам від його імені до вирішення даної справи по суті вчиняти будь - які дії щодо закриття проходу та проїзду до приміщень орендарів у внутрішньому дворі, а також до приміщень, які перебувають у володінні чи користуванні ОСОБА_6, хоча остання звернулася в суд з позовом про встановлення земельного сервітуту і в своїй позовній заяві не просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин колегія суддів вважає, що визначений судом вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам ОСОБА_6 про встановлення земельного сервітуту.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення судом норм процесуального права ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням ухвали про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 17 травня 2016 року в даній справі скасувати і постановити ухвалу з цього питання.

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: